РАДЖАРАТНАМ
С. СУНДАРІ ЕҐМОР, МАДРАС
ЗАПАШНА СОЛОДКА КАВА
- Куди ми йдемо? - Вона тут.
- Куди ти дивишся? - Вона дивиться на мене.
- Хто? Та дівчина? - Так. Вона.
Вона вже йде. Рухайся!
- Що? - Поговори з нею.
- Поговорити? Про що? - Запитай, чи вона вже обідала.
Ці квіти...
- Гарні квіти... - Бог з ними.
Поговори з нею.
- Вона вже йде! - Уперед!
- Що мені робити? - Йди до неї.
- Можна на кілька слів... - Він заговорив.
Можна прийти до вас і попросити твоєї руки?
Не хочеш спочатку поговорити зі мною?
- Агов? - Так.
Ти не розумієш англійської?
Я вивчав англійську мову в школі.
Я закінчив Мадраський університет. Англійська — друга мова.
То ти вперше розмовляєш із дівчиною?
Так, уперше з такою вродливою дівчиною.
Та жінка в жовтому сарі й чоловік у червоній сорочці.
- Що? - Ти ж хотів поговорити з моїми батьками?
Уся моя сімʼя тут. Можеш сказати їм усе, що бажаєш.
Гаразд.
Мої вітання, пане й пані. Можна звернутися до вас?
Я щойно говорив з вашою дочкою.
Коли я попросив дозволу поговорити з батьками, вона дала добро.
Ваша...
Нагорі ще дві. Принеси їх.
Не забудь.
Не варто так чинити з ГГ. Він не боїться жодних труднощів.
- Хто такий ГГ? - «Хто такий ГГ?»
Геміні Ганесан. Хлопець, з яким ти говорила.
Я кажу...
Ще одна мить і я б попросив руки їхньої дочки.
Їхня дочка заміжня і має трирічного сина.
Скажи правду. Твоїх батьків тут немає?
Я родом не з Кумбаконама.
Я теж ні.
Я з Мадраса.
І я.
Твій друг каже, що тебе не зупиняють труднощі.
Ось випробування для тебе.
Я сказала, що живу в Мадрасі. Знайди, де саме.
Якщо зможеш, поговориш із моїми батьками.
Якщо я знайду...
Я обов'язково одружуся з тобою.
- Бабусю. - Не називай мене бабусею.
Не хочу бути бабусею.
Мама Раджаратнама, свекруха, дружина Чандри — усе це не я!
Я просто Сундарі.
І так завжди під час поїздки.
Ми думаємо повернутися після весілля Джулії та Роберта.
Ми їдемо в Дармсалу. Ви обіцяли.
Ви обіцяли, що не залишите мене на половині шляху!
- Бабусю. - Що?
- Відбір до збірної за десять днів. - Ми вже давно не були вдома.
Крикет настільки важливий для тебе?
Де був цей запал, коли той хлопець клеїв дурня?
Коли мені щось треба, ти одразу про кубок Ранджі.
Це несправедливо.
Ти навіть не знаєш. Кубок Ранджі для чоловіків.
Моє життя — не твоя справа.
Ви обидві тепер заодно? Звідкіля цей поспіх повертатися?
Тобі буде потрібна підтримка мами вдома.
Чи твій син кликав матусю по телефону?
Ти жорстока!
- Чому це я жорстока? - Бо це жорстоко.
Це мені за те, що доїхала з тобою сюди!
Ви б зрозуміли, якби у вас була совість.
Мамо...
Не влаштовуй дитячу істерику. Досить.
- Я їду в Дармсалу. - Ми їдемо додому.
Нехай. Я не поїду з вами.
То й не треба. Ходімо, мамо. Побачимо, як це у неї вийде.
Кавері...
Мамо!
Кавері, добре це запам'ятай.
Ми опинилися тут через ставлення чоловіків.
Я вже стара, але ще жива.
Вона пішла.
Я покажу їм, на що здатна.
Я їду в Дармсалу! Я — Сундарі!
- Агов, поглянь на це. - Авжеж!
- Ого. - Ось це красиве!
Агов, пані.
- Вибач, я просто... - Задумалась. Розумію.
Послухай. Я не знаю, що відбувається.
Але я бачу, що ти стурбована.
Просто, що б це не було, воно теж мине.
А що скажеш про це?
На тобі буде чудово.
- Що скажеш, Вікраме? - Справді красиво.
Агов, пані!
- Привіт! - Пане, чим можу допомогти?
Потрібні сукні? Поміряйте.
Справді. У мене немає сукні для весілля.
Мама розсердиться, якщо я буду у футболці й джинсах.
Чудовий вибір, пані. Це наш традиційний одяг.
Гаразд. На тобі буде чудово, Ніві.
Насправді тобі все личить.
Це підходить тільки для струнких. Навіщо приміряти?
Це для вечірки на Геловін? Лякатимеш людей у цьому?
Ти схожа на підгорілий тост. Не хочеш нафарбуватися?
Це одяг твого брата, чи що?
Ну ж бо!
Готово!
Ну ж бо!
Так!
Ніві!
Нівідіто!
Без мене.
- Привіт, Нівідіто. - Арвінде!
- Ніві, можна тебе дещо запитати? - Так, звичайно.
Сьогодні ввечері...
Після уроків, якщо не проти, прийди у наше звичайне місце
і приведи Айшварію.
Айшварію?
- Тіагараджан? - Її.
- Навіщо? - Ти тільки поглянь на неї.
На День учителя вона була в сарі.
Така жіночна!
Будь ласка, зробиш це?
- Так, звичайно. - Дякую тобі!
Ти класна.
Ти крута. Як справжній хлопець.
- Дуже дякую! - Аякже.
- Побачимось. - Бувай.
Ніві? Ходімо.
ВЕСІЛЛЯ ДЖУЛІЇ ТА РОБЕРТА
Хлопці, вибачте, що перебиваю цю прекрасну вечірку.
Але я мушу позичити цю чудову пару для фотосесії.
Так? Гаразд. Ходімо, Джуліє.
У вас усе гаразд, пані?
Добре.
Ходімо! Нас чекають.
Знову драма!
Мати й дочка постійно замислені.
Я спостерігала за ними.
Такі закохані.
Твій шлюб з кохання?
Ні, наш шлюб з Раджем влаштувала моя мама.
Вона казала, що кохання приходить після заміжжя.
Так і сталося?
Думаю, воно тихо прийшло і все вийшло.
Знаєш, шлюб за домовленістю справді дуже хороша система.
Саме тому в Індії так мало розлучень.
Розлучення — не найгірше, що може трапитися зі шлюбом, Кавері.
Не вважай це докором.
Часом буває навіть гірше перебувати у стосунках.
Біль є біль. Одинокий, одружений, розлучений, самотній.
Біль не перебирає.
Бабусю!
- Привіт, Рагасіє. - Привіт.
Ти знаєш, де Друрі-лейн у Дармсалі?
Це легко з'ясувати, якщо хочеш.
Це туди ви їдете?
Можеш мене забрати з собою?
Кавері й Ніві не поїдуть. Буде добре, навіть якщо на половину шляху.
Я вже якось звідти дістанусь до Дармсали.
- Я б хотіла поїхати з тобою. - Я не впевнена...
- Будь ласка. Саме тому... - Що відбувається?
Усе гаразд?
Що трапилося?
Вікраме, мені потрібно в Дармсалу. Я знаю, що до Ладакха не по дорозі.
Візьми мене з собою якомога далі, а потім я вже сама!
Про це повинні потурбуватися ваші.
Місця там непрості й не дуже безпечні для будь-кого.
Я найму доглядальницю. Цього буде достатньо?
Послухайте...
Коли ми були молоді, то шукали способи позбутися старших.
Тепер я стара! І що робити?
Послухайте мене.
- Це зовсім не те. - Аякже.
Поясніть їм, чому вам потрібно в Дармсалу.
Вони зрозуміють і поїдуть з вами.
І повірте, вам вони потрібні.
І перш ніж дратуватися, пам'ятайте, що ви теж їм потрібні.
Думаєте, вони будуть спокійні після того, як відпустять вас одну?
І… ще...
Ви вже так далеко дісталися разом. Це надихає.
Зробите це? Будь ласка.
І спеціальний гість вечора, пані й панове,
той, хто прибув з...
Бог знає звідки!
Великий Роберто!
- Ніві, подаси мені одяг? - Зараз.
- Ти така красива, Теджу. - Дякую, Ніві.
Ти така… мила. Йдемо?
- Теджу, це ти? - Ні, це я, Картік.
Теджу тут немає.
Я прийшов побачитись з тобою.
Я не хотів тобі заважати.
Обіцяю, я порядний.
Ти застрягла у себе в кімнаті. А там дуже весело.
Мені було просто цікаво, на випадок...
- Привіт. - Привіт.
Чому ти така здивована?
Просто пройдемося і назад.
Сподіваюся, я не створюю дискомфорту.
Ні. Усе добре.
- Я трохи здивована. - Чому?
Я думала, що як усі хлопці, ти шукаєш Теджу.
Справді?
Я ж завжди сідаю поруч із тобою в поїзді чи автобусі.
Все ж… Я думала, ти прийшов по Теджу.
Забудь свої припущення.
Колись і тепер.
Завжди тільки ти.
Тепер ти скажи.
Я пам'ятаю твої перші сто очок.
Ти мені тоді одразу сподобався.
Отож...
Це крикет.
Тільки крикет?
Агов!
Де моя улюблена пані?
Я маю на увазі колегу-співачку.
Ходімо швидше!
- Як справи? - Чоловіче! Починай.
- Зроби це. - Я?
- Приймеш благословення? - Так! Будь ласка.
Яка це пісня? Весілля Джулії, чи щось таке.
Хтось знає слова?
Джулія...
Зробиш це?
Велике святкування
шлюбу Сіти.
Велике святкування
шлюбу Рами.
Того, кого славить Хануман, Сина вітру,
Того зі святої легенди,
Чиїми очима є сонце і місяць,
Чия статура приголомшує.
Велике святкування
шлюбу Сіти.
Ходімо, Ніві!
- Куди ти мене ведеш? - Ходімо, скажу.
Ніві...
Одного дня я одягну форму збірної.
Сачін буде тренером збірної Індії.
Коли я займу позицію для захисту,
мені подадуть сигнал, який зрозумію тільки я.
Тоді я перейду у відкриту позицію...
Переді мною найкращий у світі боулер.
Це буде кручений м'яч. Майже.
Але використовуючи відстань до лінії...
Я перекину його перпендикулярно на шістку.
Коли всі шукатимуть м'яч на трибуні,
я знайду тебе, Ніві. Я підійду до тебе.
Я подивлюся тобі в очі...
Я підніму биту і скажу: «Це для тебе, моя дружино».
Що?
У день, коли я це скажу, тобі важко буде мене почути.
Тому я кажу це сьогодні.
Вибачте! Помилилася кімнатою.
Нічого.
Хоча...
Я трохи запізнююсь. Ви можете мені допомогти?
Допоможете мені зібратися?
Навіть коли тобі сумно, поглянь, яка ти вродлива.
І якщо я знайду тебе...
Я обов'язково одружуся з тобою.
Цей шлюб відбудеться за твоєю згодою. Не забувай про це.
Якщо ти скажеш, що не готова, цього ніхто не зрозуміє.
Сім'я нареченого не просила приданого.
Нам нічого запропонувати.
Усі твої брати і сестри влаштовані!
Така хороша сімʼя, гарний хлопець...
Нам пощастило.
Гаразд?
Твій батько дивиться на тебе!
Подумай, як йому буде сумно бачити, що ти плачеш!
Ти щаслива?
Так.
Дуже.
Ти принесла стільки радості в моє життя. Я не міг цього навіть уявити.
Велике святкування
шлюбу Сіти.
Велике святкування
шлюбу Рами.
Дякую.
За те, що показала, яким красивим може бути наше кохання.
Він, чиї чудові очі наче сонце і місяць,
він з таким чарівним тілом.
Я кохаю тебе.
Велике святкування
шлюбу Сіти.
Велике святкування
шлюбу Рами.
Ми мандрівники, але вдвох ми ніколи не заблукаємо.
Ми врівноважуємо одне одного і тому ми ідеальна пара.
Народжена у сонячній династії,
уславлена Тіагараджею,
одружується Сіта.
У добрі і злі,
у хворобі й у здоров'ї, я кохаю тебе.
Ми повинні зробити перерву.
Я сумую без тебе.
Ананде, зміни свою поставу під час їзди верхи.
Ти занадто горбишся.
Якщо й далі будеш так їздити, ти не зможеш...
Вибачте, хлопці.
Це було красиве весілля. Думаю, ми повинні...
- Я невчасно? Я можу... - Ні. Прошу. Залишся.
- Ну от. - Дякую.
Я не проти помовчати.
Вибач, якщо скажу щось не те.
Але ти ж знаєш.
Ти гарний чоловік.
З тобою будь-хто був би щасливий.
Тобто дівчина?
Так. Це...
Але чому ти завжди...
Поруч із нами?
Твоя правда.
Не думаю, що можу відповісти по пунктах.
Але коли я поруч з вами, то це видається правильним.
Без будь-якої мети. Просто говорити, спілкуватися, відчувати.
Це ж гарно, ні?
Так.
Будьмо, Ніві.
Готова до вечірки?
- Так. - То підемо?
Агов, Кавері! Я вже заміжня!
- Привіт. - Вітаю.
Дуже красиво.
Дякую.
Ми організовували дещо інше за 200 кілометрів звідси.
Але подзвонив Вікрам. Знаєте, як це буває.
- Мені подобаються весілля. - Авжеж.
Минулого разу на музичному фестивалі я не хотів створювати незручностей.
- Не треба пояснювати. - Я намагався...
Я також… Того дня...
Гаразд. Ви теж не мусите пояснювати.
Я принесу щось випити.
Що для вас? Є побажання?
Ні. Я не пʼю.
Справді? Не вживаєте алкоголь?
Ніколи не пізно спробувати.
Знаю. Я знаю, що не пізно.
- Та й не така я вже стара. - Вибачте?
Я маю на увазі, що ніколи не буває рано дізнатися більше про себе.
І гадаю, я вже дізналася.
Усе гаразд.
Щаслива!
Але спасибі вам!
Не знаю, як правильно це сказати,
але я ніби розмовляю з повністю новою людиною.
Ви знову втечете, якщо я скажу: «Ця мені більше подобається»?
Мамо!
Бабусю!
- У вас усе гаразд? - Бабусю!
Переклад субтитрів: Павло Насада
Творчий керівник: Яна Філоненко