РАДЖАРАТНАМ
С. СУНДАРІ ЕҐМОР, МАДРАС
ЗАПАШНА СОЛОДКА КАВА
Ти не уявляєш, як було важко знайти подарунок для тебе.
Ніщо не підходило.
Який сенс нести золото в золоті копальні?
Або воду в океан?
Наче везти прянощі у країни Сходу.
ПОДАРУНОК ДЛЯ ТЕБЕ
НЕ ГОДИТЬСЯ ВІДДАТИ ТОБІ СВОЄ СЕРЦЕ
Не годиться віддати тобі свої серце й душу.
Бо вони вже твої.
ДЕВА
Тому я принесла тобі дзеркало.
ЄДИНИЙ ВИХІД НАСКРІЗНИЙ
Поглянь на себе...
І згадай мене.
Мамо?
Кажуть, поблизу є річка.
Тричі занурившись у річку, змиєш усі гріхи.
А на березі стоїть храм Рат.
За три дні ми відвідали п'ять храмів. Відколи ми стали паломниками?
Але ж ти сама це сказала.
Бог Муруган приходив уві сні і просив виконати його побажання.
А та ворожка Тара?
У тебе в очах стояли сльози. Інакше чому б ми опинилися тут?
Ми б відвідали Гоа і повернулися додому, як того хотіла Ніві.
Я не відчуваю вини.
Ми тут з Божого благословення.
Залишайся тут, а я пошукаю Ніві.
Скільки можна перегравати? Дурепа, Сундарі!
Агов, Ватсало, без адреси ти послала мене в дику гонитву храмами!
Пожертви на храм.
Ось квіти.
Дякую. Що таке, мамо?
- Що ви робите? - Що ти робиш, мамо?
Навіщо ви забираєте пожертви? Зупиніться.
КАВЕРІ РАДЖАРАТНАМ
- Кавері? - Що?
Кавері, залиш усе й ходи сюди!
Скільки ще чекати?
Ось і я. Що?
Солодощі? Ти зробив щось погане?
Я тобі не пробачу.
Пані Раджаратнам, ось перша платня вашого чоловіка.
А також відповідальність за ведення господарства.
- Ось тому солодощі. - Як я можу це прийняти?
Вибачте! Хіба це не Салліван Гарден, 23/4? Це правильна адреса?
Чи віддати це сусідці Раді?
Гаразд. Віддам Раді.
Ти нічого не скажеш?
Чи так і будеш думати, плакати чи ні?
Хіба це не царина твоєї матері?
Уперше залишилися лише ми вдвох.
Ніхто так не довіряв мені раніше.
Гроші, усі обов'язки по дому...
Агов!
Це твій дім, наш дім.
Чому ти стурбована? Ти повинна змиритися з моїм обличчям.
Ще один обов'язок.
Дивуєшся, чому тут ці 20 рупій? Це решта після цукерок.
Це мені.
А це тобі!
Це моє! І завжди повинно бути зі мною!
Гаразд.
Мамо!
Красиве. Дуже дякую!
- Прошу, пані. - Мене звати Сундарі.
Сундарі? Я Роберт.
Ніві.
- Я Джулія. Приємно познайомитись. - Привіт.
Схоже, у вас сімейна подорож. Куди прямуєте?
Куди приведе нас Бог.
- Споріднені душі! - Схоже на це.
- Ви вперше в Індії? - Ні.
- Він учетверте. - Так.
Я вперше, але завжди цього хотіла.
Отож, чим ви займаєтесь?
У житті?
Саме цим!
Вибираємо цікаве місце і вперед.
Усе, що нам потрібно, це рюкзаки.
- І великий палець. - Великий палець.
Ні, я запитувала про роботу.
Про роботу. Де працюєте, коли повертаєтесь?
Після відпочинку, відпустки...
Ми працюємо там, куди подорожуємо.
У барі, офіціантом тощо.
- Ми даємо собі раду. - Мабуть, цікаво отак жити.
- Правда. - Це чудово.
Ми щасливі, що нам обом це подобається.
Ми не скаржимось, якщо часом важко.
Але повірте, часом бувало скрутно!
Бувало й таке!
А куди зараз? Уже вирішили?
На північ, у Маналі.
Ні! Маналі на півдні, де Ченнай. Біля Енноре.
Ні, Сундарі. Маналі.
На півночі. Точно на півночі.
- Хімачал-Прадеш. - Саме так!
Так.
Зупиніться!
Чудово! Ми гарно проведемо час!
Ми могли б посадити Роберта за кермо.
Так! Якщо бажаєте.
Ні! У Ніві дуже гарно виходить.
- Аякже. - Гаразд.
Ну, мамо. Дякую.
Боїшся, що вони вкрадуть машину, і тепер я вже хороший водій.
Ця поїздка стала схожа на «Опівнічну Масалу».
Що тобі не подобається зараз?
Сиди спокійно!
Ніві, тримайся лівіше.
- Так. - Гадаю, ми майже приїхали.
Куди ми їдемо?
- Ба… - Батешвар!
Так! Батешвар.
Роберт каже, що це пам'ятник старовини.
- Он як! - Так.
Схоже, це також дуже відомий храм.
- Храм? - Знову храм?
Повірте. Вам сподобається це місце. Там чудово.
Мамо!
Ці Джулія та Роберт дуже гарна пара.
Культурні.
- Не такі, як ми думали. - А що ми думали, мамо?
Вони теж ходять у храми.
Вони культурні, бо ходять у храм?
- Ти ж знаєш, що вони не одружені? - Ходімо!
- Красива пара. - Правда?
Вільні і щасливі. Нічим не переймаються.
Так. Поки не заведуть дітей.
Зазвичай ти помиляєшся. Але в цьому я з тобою погоджуюся.
Вони ніколи не одружаться!
У них це не вийде.
Ні подружніх зв'язків, ні ярма.
Їхня культура інша.
Тільки романтика.
Риба!
Якби я могла говорити так легко з моєю мамою.
Ще б пак.
Або якби я була такою близькою з покійною бабусею.
Моя сім'я ледве здатна пережити Різдво й Великдень.
А ці жінки?
У них такий зв'язок.
Такі близькі одна з одною.
Щиро насолоджуються своїм товариством.
Гадаю, завдяки їхній культурі.
Теж так думаю.
Хочеться щось з'їсти.
Точно. Я зареєструю нас.
Намасте! Як справи?
У нас замовлення. Я — Роберт Елліс.
Кавері Раджаратнам.
Ви такі милі вдвох.
Дякую.
Чому вам не одружитися?
Дивіться, щоб Джулія не почула нічого такого.
Така свободолюбна, як вона? Щойно почує про одруження, вона...
Тут же зникне.
А я цього не винесу.
Як ви можете знати? Ви її запитували?
Ви її запитували?
Дякую.
Ходімо, Ніві!
Мамо, відведи бабусю в номер.
Я піду пройдуся. Хочу побути сама.
Будь обережна!
- Уже забула мене? - Вікраме!
Чудово. А тебе звати?
Каві… Віні...
- Ніві. - Що ти тут робиш?
А ви що тут робите?
- Я думав ви в Гоа попиваєте фені. - Ми тут.
Не скажу, куди ми їдемо. Бо ти знову рушиш за нами!
Я вийшов на прогулянку.
Хотів знайти щось перекусити.
Я теж голодна!
- Ходімо зі мною. - Добре.
Вікраме, я навіть не знаю твоє повне ім'я.
Скажи правду, що ти тут робиш?
Слідую за тобою.
Це звичайна зупинка на маршруті наших байкерів.
- Приємно тебе побачити. - Дуже приємно бачити тебе.
Сінґ Ратод.
Вікрам Сінґ Ратод.
Оскільки ти запитала так пасивно-агресивно.
Як твоя подорож?
Я з мамою і бабусею.
Це не може бути особливо весело.
Ну, ти ж відважилась на це.
Навіщо скаржитися?
Справді. Якби я шукала розваг,
я б наділа окуляри й куртку і поїхала в Ладак з друзями-байкерами.
У такому випадку, тобі було б варто слідувати за мною.
- На здоров'я. - На здоров'я!
- От же ж... - У чому проблема?
Чому нудьгуєш? Усі друзі сьогодні зайняті?
Інакше мене б тут не було.
Моє товариство тебе більше не тішить, правда?
Бало, коли в дитинстві ти хотів ескімо на пляжі в неділю,
ти ходив за мною хвостиком ще з п'ятниці. Пам'ятаєш?
- На здоров'я! - На здоров'я, тату!
Пляж. Бриз.
Морозиво.
Пісня.
Чогось бракує, правда?
Тату, скільки разів я тебе бачив, як ти димів, наче дурманом...
І набивав рота м'ятними цукерками.
І розпилював тонни освіжувача повітря!
Я курю лише часу від часу. Коли в мене стрес.
Тільки не кажи своїй мамі. І моїй теж!
- Гадаю, я теж можу на тебе покластися! - Подай.
Вогонь.
Бало!
Ми з тобою не друзі.
Більше таке не повториться!
Просто забудеш, що сьогодні трапилося.
Ти говориш точно так, як мама.
Бідолашна мама! Не порівнюй нас.
Я зовсім на неї не схожий.
У тебе є дівчина?
Ти намагаєшся все випитати у мене, бо я з тобою курив?
А як на щодо...
Сексу?
Ні!
Я не хочу про це. Поговорімо як батько з сином.
- Ти вчора дивився матч? - Гей! Не змінюй тему.
Я хочу переконатися, що не буде халепи.
Інакше б не запитував.
Чому ж ти так допікаєш Ніві через хлопців?
Це інше. Вона моя дочка.
Як це інше? Правила стосуються однаково усіх.
Зовсім ні.
Вона моя дівчинка, люба Чанду.
Тату, їй не подобається це ім'я!
По правді, нікому.
- Це ім'я мого батька. - Твоїй мамі теж ні.
Коли вони повернуться, треба бувати тут частіше.
Буде гарно разом.
Але...
Без куріння...
Бабуся ж хотіла побачити Тадж Махал? Він на їхньому маршруті.
То ми повинні слідувати за незнайомцями?
Я ж казала. Ми познайомилися ще на музичному фестивалі.
По правді, я бачила його вчора на ринку.
Він порядний хлопець.
Його звати Вікрам. Доктор Вікрам.
Підтверджено, що Д уже не в Пуне, а в Дармсалі. Очікую на адресу.
Дякую, люба! Ця подорож цілком завдяки тобі!
Так!
Хтось у нас сьогодні дуже радісний?
Дуже рідко...
Часом життя приводить нас у потрібне місце в потрібний час.
От як зараз...
Доля визначила, що ми повинні бути тут у цей час.
Можливо, це правда, але ми повинні зробити перший крок.
Правильно.
Найкрасивішій жінці!
Дякую!
- Сідай. З'їси щось? - Чапаті?
Смачного!
- Привіт. - Усім привіт.
Привіт.
Оце так! Каблучка на нозі красива.
Я можу придбати тут щось таке?
Звичайно! Але тільки якщо вирішиш вийти заміж.
- Мамо! - Що таке?
В Індії таке носять тільки заміжні.
У вас обручки носять на руці? А в нас на пальцях ноги.
Зрозуміло.
- Ти хочеш вийти заміж? - Мамо!
Я? Заміж? Не думаю.
Такі, як я, не бажають осісти і пустити коріння.
Мені краще бути отак у русі.
А якщо знайдеться хтось, хто теж любить бути в русі?
Товариство — це ж добре, хіба ні?
Я думаю… погляньте на вас трьох...
Ви тут без чоловіків. І ви прекрасно проводите час.
Товариство — це добре.
Так. Але...
Мамо!
Перепрошую. У вас є намет?
Так.
Припини роздавати поради.
Для тебе це нормально, але їм може не сподобатись.
Не можу повірити, що я це скажу, але давай поради лише мені.
Мамо!
Мамо, спатимеш всередині. А я зовні у спальному мішку.
Вранці крикет!
Завтра вільний день.
- Бувайте. - Поспіть.
І не галасуйте.
- Привіт! - Привіт.
- Підеш із нами на крикет?
Крикет — це не моя стихія.
Розчарована?
Гарно, правда? Ви ж не шкодуєте?
- Гаразд. Добраніч! - Добраніч.
Ніві, жодних прогулянок уночі, добре?
Фу, мамо! Добраніч.
Агов. Добраніч.
Ого! Ти справді гарно співаєш.
Я не помітила тебе. Вибач!
Ніві не казала, що ти співачка.
Ні, мені просто подобається співати.
Красивий голос. Справді.
Усе приходить і минає, а музика постійно з нами.
Наче...
Я фанат музики.
Лови! Що за чорт? Що ти робиш?
Вона фанатичка крикету.
Сьогодні кожен сам по собі, так?
Якщо так, я можу тобі щось показати?
Повір. Тобі це сподобається!
Ні! Не вдвох. Що ж ви робите?
Ми повернемось до закінчення гри.
Так?
Так! Ходімо.
Кавері.
Кавері?
Що це таке?
«У Ніві гра. Якщо потрібно, звертайся до Шаліні у наметі поруч.
Я йду кудись із Вікрамом».
Ось як...
«Побачимося ввечері.
В екстреному випадку, набирай номер Вікрама».
Пташка розправила крила! Пташка полетіла!
Про що думаєш?
Колись давно я це любила.
Не могла повірити, що проведу все життя без цього.
Чому ти більше не співаєш?
Чому? Я часто співаю.
Перед міксером, каструлями, плитою...
Вони ж не збагнуть, що я фальшивлю, так?
Так, твоя правда.
Ти дуже вільно розмовляєш тамільською.
Ми говоримо тамільською вдома, тітко! Моя мама тамілка.
Але ж Сінґ… Твій тато з Пенджаба?
Не всі Сінґи родом з Пенджаба.
Ні? То звідкіля ти?
З Бангалора.
Ніві каже, що ти лікар. Твої батьки повинні пишатися.
Так, це правда.
Колись я теж не міг уявити...
Що врешті я робитиму те єдине, що мені не подобається.
Що означає колись?
Мені вже чимало років, тітко.
То чому ти називаєш мене тіткою?
Дякую.
Я на хвилинку.
Мені треба дещо перевірити й розім'яти ноги.
Хочеш покурити, так? Поганець.
Йди! У мене теж є син. Я знаю, чого від вас чекати.
Це мій дядько.
Нехай закінчить вправу.
Як і всі інші, я називаю його вчителем.
Моя юність пройшла під його спів.
Продовжуйте. Уважно.
- Вітання, учителю. - Благословляю.
Мої вітання.
Учителю, це моя приятелька, Кавері Раджаратнам. Вона любить музику.
Вітання! Тут раді всім, хто любить музику.
Я радий, що ви тут у цей особливий день.
Ви повинні послухати виступ Сангіта Самрата.
Що це таке?
Десять хвилин, учителю.
Будь ласка, проходьте. Займіть місце.
У цей святковий день з благословення учителя Сур'ядева Ратода...
сьогодні до нас приєднується Сангіт Самрат, Раде Ратод!
Ласкаво просимо! Починаємо сьогоднішню програму.
Мені вже давно не доводилося чути нічого подібного.
Принаймні не тут.
Мене звати Раде. А вас як, пані?
- Кавері. - Мої вітання.
Але не кажіть мені «пані».
Ви — Сангіт Самрат.
А ви леді.
- Ви тут навчаєтесь? - О, ні.
- Я в гостях. - Добре.
Вікрам?
Ви гостя Вікі? Чудово.
Прошу.
Ви навчаєтеся вдома?
О, ні. Вдома я просто мама.
«Просто мама».
Я теж довго помилявся, коли вважав свою маму «просто мамою».
Вона завжди була кращою, ніж ми.
Величнішою, ніж ми.
Як воно — бути величною?
Це… втомлює.
Але робиш те, що любиш.
Я знаю, це має велике значення, коли любиш те, що робиш.
Але нікуди не дінешся від дисципліни,
боротьби, розчарування,
жертв, без яких не обійтись.
Це життєвий вибір. І слід дотримуватися його щодня.
Різниця невелика між тим, що музика є твоїм життям,
та інтересом до музики.
Хоча зацікавлення музикою теж має свої принади.
Вона є частиною вас, частиною життя, коли вам це потрібно.
Крім того, у вас достатньо можливостей робити те, що важливо для вас.
Як Вікрам.
Він завжди схилявся до такого підходу.
Як давно ви почали вчитися?
Скільки себе пам'ятаю.
Я завжди це кажу.
Я вивчив ноти раніше, ніж почав говорити.
- Вікі? Як справи? - Вітаю.
Усе добре.
Сангіт Самрат!
Це мій Раде!
- Чудово. - Дякую.
Можна вас щось попросити?
Так, пані.
Могла б я почути величну пісню, перш ніж ми поїдемо?
Пані.
Авжеж. Що б ви хотіли почути?
Пісню про...
Сум за коханим.
Нівідіто! Я намагаюся додзвонитися. Куди ти, в біса, зникла?
Це дуже невчасно.
Набір до команди за два тижні.
Ти наш воротар-бетсмен.
Тренер все запитує про тебе!
Передзвони мені, щойно отримаєш це. І повертайся.
Зупинися, будь ласка.
- Вікраме! - Що?
- Я мушу подзвонити. - Авжеж.
Алло?
Алло.
Мамо!
Мамо, це ти?
Як у тебе справи, мамо?
Ти найкраща, мамо.
Сумую за тобою.
Ти мені ніколи такого не говорив, синку.
Ти теж нас досі не залишала.
Я люблю тебе, мамо.
Мамо, не плач.
Усе буде добре.
У нас усе добре. І в тебе все буде добре.
Розважайся, мамо. Ти заслуговуєш на це.
Я теж тебе люблю.
- Хороший був день? - Так.
Було страшно на мотоциклі.
Ти впоралася.
Музична школа була чудова. Я тобі дуже вдячна.
- Радий, що тобі сподобалося. - Агов! Вибачте!
Я ж казала, що вона буде незадоволена?
Прошу.
Я переконав її поїхати зі мною.
Чим би вона займалася, коли ви грали?
Я залишила записку, що їду з Вікрамом.
І знаєш що? Кавері, можливо, трохи крутіша за тебе, Ніві.
Оце так!
Це ти?
Подобається?
- Круто. - Подобається!
Дякую.
Очей не відірвати.
Не вірю. А ти?
- Ти поїхала на прогулянку з цим хлопцем? - Облиш цей тон.
Він хороший хлопець, Ніві! Ми запросимо його пообідати з нами.
Що таке? Тобі не по собі?
Відбір до команди через два тижні, мамо.
Як гадаєш, що мені робити?
Чому ти усміхаєшся? Скажи.
Пристрасть чи кохання?
Здається, ти знаєш відповідь, але не скажеш.
Моя дочка просить поради! Я не можу не гордитися.
Вона вірить, що в мене є відповіді.
Я не знаю, чи є в мене відповіді. Але це чудово, коли тебе запитують.
- Сьогодні День матері. - Мамо!
Послухай, я скажу тобі, що я знаю.
Музика не була для мене тим, чим для тебе є крикет.
Ти думаєш про кар'єру на основі своєї пристрасті.
У нас такого вибору не було.
Такого варіанту, щоб жити музикою, не існувало.
Це було непрактично.
Я б могла і далі співати для свого задоволення. Та я вирішила, що не буду.
Зараз немає сенсу питати про причини.
Так уже сталося. От і все.
Але...
Після усіх цих років
я не відчуваю жодних докорів сумління.
«Чому я не співала? Як могло б скластися життя?»
Таких питань у мене немає.
Я така, як є. Це моє життя.
Врешті-решт, я мама. І в цьому правда.
Але знаєш?
Я цим задоволена, Ніві.
Так само тільки ти знаєш, чого хочеш.
Уперед!
Уперед.
Маю адресу! Друрі-лейн, Фернгілл, Дармсала.
Дармсала! Ми їдемо!
Я хочу грати в крикет, мамо. Це моє життя.
Я поїду на відбір.
Для мене подорож закінчилась. Я хочу додому, Ніві.
Переклад субтитрів: Павло Насада
Творчий керівник Яна Філоненко