ÚT A SZABADSÁGBA
El sem tudod képzelni, meddig kerestem neked ajándékot.
Semmi nem tűnt elég jónak.
Miért vinnék aranyat egy aranybányába?
Vagy vizet az óceánba?
Akármi jutott eszembe, olyan volt, mint homokot hordani a sivatagba.
AJÁNDÉK NEKED
HOGY ADHATNÁM NEKED A SZÍVEM
Hogy adhatnám neked a szívem és a lelkem?
Már rég a tiéd.
Ezért egy tükröt hoztam.
NINCS MÁS ÚT KIFELÉ, MINT KERESZTÜL
Mikor magadat látod benne...
gondolj rám!
Anyuka!
Azt mondják, van a közelben egy folyó.
Ha háromszor alámerülsz benne, a víz elmossa minden bűnödet.
És a partján áll a patkányok temploma.
Három nap alatt öt templomban jártunk. Mikor lett az utazásunkból zarándoklat?
De hát te mondtad,
hogy Murugan urunk meglátogatott álmodban, és arra kért, teljesítsd a kívánságát!
És az az asztrológus, Tara?
Könnybe lábadt a szemed. Mi másért jöttünk volna ide?
Bejártuk volna Goát, majd hazamentünk volna, ahogy Nivi akarta.
Most nincs bűntudatom.
Isten áldásáért jöttünk.
Maradj itt! Én megkeresem Nivit.
Megint túljátszod a szerepedet? Ostoba Sundari!
Vatsala, ha nem mondasz címet, összevissza kell járnunk a templomokat!
Itt a szent áldozat.
Egy pár virág.
Köszönöm. Mi az, anya?
-Mit művel? -Mit csinálsz, anya?
Miért veszed el az áldozatokat? Hagyd abba, kérlek!
-Kaveri! -Tessék.
Kaveri, hagyj ott mindent, és gyere ide!
Meddig várjak még?
Itt vagyok. Mi az?
Mi ez az édesség? Mit csináltál?
Úgyse bocsátom meg.
Rajaratnam asszony, ez a férjed első fizetése.
A tiéd mint a ház asszonyáé, aki felel a háztartás vezetéséért.
-Ezért hoztam az édességet. -Hogy fogadhatnám el?
Bocs, ez nem a Sullivan Garden 23/4? Eltévedtem volna?
Adjam a szomszédasszonynak, Radhának?
Jól van, akkor odaadom Radhának.
Nem szólsz semmit?
Vagy még eldöntöd, elsírod-e magad?
Ez nem az édesanyád feladata lenne?
Most először élünk kettesben.
Még senki nem bízott meg bennem ennyire.
Pénz, a háziasszonyi teendőkkel járó felelősség...
Hé!
Ez a te házad, a mi otthonunk.
Mitől félsz? Elvégre neked kell elviselned a képemet.
Még egy felelősség nehezedik rád.
Tudod, mi az a 20 rúpia? A visszajáró az édességből.
Ez az enyém.
Ez pedig a tiéd.
Ez az enyém. Mindig nálam kell lennie.
Oké.
Anya!
Ez gyönyörű. Nagyon szépen köszönöm!
-Szívesen, asszonyom. -Hívjon Sundarinak!
Sundari? Én Robert vagyok.
Nivi.
-Én Julia. Örvendek. -Örvendek.
Látom, családi vakáción vannak. Merre mennek?
Amerre az Úr vezérel bennünket.
-Rokon lelkek! -Igen, úgy tűnik.
-Először járnak Indiában? -Nem.
-Ő már negyedszer. -Igen.
Én először, de mindig is el akartam jönni.
Mivel foglalkoznak?
Mármint mivel telik az életük?
Ezzel!
Eszünkbe jut egy hely, ami érdekel, és felkeressük.
Csak a hátizsákunk kell.
-És a hüvelykujjunk. -És a hüvelykujjunk.
Úgy értem, mi a munkájuk?
Milyen munkájuk van, ahonnan így eljöhetnek?
Mármint nyaralni, szabadságra...
Ott dolgozunk, ahová épp sodor az élet.
Pultosként, pincérként, ami akad.
-Meg tudunk állni a lábunkon. -Jó lehet csak így nekivágni a világnak.
-Igen. -Elég jó.
Szerencse, hogy mindketten imádjuk,
azt se bánjuk, ha néha nehézségeink akadnak.
Higgyék el, volt már, hogy káoszba fulladt az egész!
Volt bizony!
És most tudják már, merre indulnak tovább?
Északra, Manaliba.
Nem, Manali délen van, Csennai városrésze. Ennore mellett.
Nem, Sundari. Manali.
Amelyik fenn van, északon.
-Himácsal Pradesben. -Igen.
Igen.
Várjanak!
Annyira jól fogjuk érezni magunkat együtt!
Rávehetjük Robertet, hogy vezessen.
Igen. Vezethetek, ha akarják.
Nem kell, Nivi nagyon jól vezet.
-Jó. -Oké.
Nahát, kösz szépen, anya.
Most, hogy félsz, hogy ellopják a kocsit, hirtelen jó sofőrnek tartasz.
Ez az út lassan 18-as karikát kap.
Hé, most meg min bosszankodsz?
Dőlj csak hátra, és lazíts!
Nivi, maradj a bal oldalon!
-Jó. -Mindjárt ott vagyunk.
Hová megyünk?
-Ba... Ba... -Bateshwarba.
Igen, Bateshwarba.
Robert szerint ősi műemlék.
-Azta! -Igen.
És egy nagyon híres templom is van itt.
-Templom? -Már megint templom?
Higgyék el, imádni fogják! Csodálatos.
Anyuka!
Julia és Robert elbűvölő pár.
Kulturáltak.
-Mások, mint amire számítottunk. -Mire számítottunk?
Ők is elmennek a templomba.
Aki templomba jár, az kulturált?
-Tudod, hogy nem házasok, ugye? -Gyere!
-Édes egy pár. -Ugye?
Boldogok, szabadok, semmi gondjuk nincs.
Persze, amíg nem születik gyerekük.
Általában nincs igazad, de most egyetértek veled.
Tuti, hogy nem fognak összeházasodni!
Nekik nem válna be.
Nem kell a béklyó, nem kell a kötelék.
Más a kultúrájuk.
Csak a romantika számít.
Jé, halak!
Bár én tudnék ilyen fesztelenül beszélni az anyámmal.
Nekem mondod?
Vagy ha közel tudtam volna kerülni a nagyihoz a halála előtt.
Az én családom alig bírja ki együtt a karácsonyt és a húsvétot.
De ezek a csajok?
Olyan közel állnak egymáshoz!
Olyan szoros a kapcsolatuk!
Tényleg élvezik egymás társaságát.
Gondolom, ilyen a kultúrájuk.
Lehet.
Megyek, hozok ennivalót.
Jó, addig becsekkolok.
Namaste! Hogy van?
Foglalásunk van. Robert Ellis.
Kaveri Rajaratnam.
Nagyon bájosak együtt.
Köszönöm.
Miért nem házasodnak össze?
Vigyázzon, nehogy Jules meghallja!
Egy ilyen szabad lélek, mint ő? Ha csak megemlítem a házasságot...
biztosan elrepül.
És azt tényleg nem bírnám elviselni.
Honnan tudja? Megkérte már?
Megkérte már?
Köszönöm.
Nivi, menjünk!
Anya, kérlek, kísérd a nagyit a szobájába!
Sétálok egyet. Kiszellőztetem a fejem.
Vigyázz magadra!
-Már el is felejtettél? -Vikram!
Nem rossz. Téged hogy is hívnak?
Kavi... Vini...
-Nivi. -Mit csinálsz itt?
Te mit csinálsz itt?
-Azt hittem, rég Goában iszogatsz. -Itt vagyunk.
Nem mondom el, hová megyünk, mert oda is követni fogsz!
Csak sétálok egyet.
Be akartam kapni pár falatot.
Én is éhes vagyok.
-Gyere velem! -Oké.
Vikram, még a teljes nevedet sem tudom.
Most komolyan, mit csinálsz itt?
Téged követlek.
Ez az egyik szokásos megállónk a motoros túrákon.
-Örülök, hogy látlak. -Én is örülök, hogy látlak.
Singh Rathod.
Vikram Singh Rathod.
Ha már ilyen passzív-agresszívan megkérdezted.
Hogy alakul az utad?
Anyámmal és a nagymamámmal jöttem.
Ez eléggé lekorlátozza, mennyire érezhetem jól magam.
Hát, te vállaltad.
Akkor miért panaszkodsz?
Igaz. Ha jól akarnám érezni magam,
feltennék egy napszemüveget, és Ladakba motoroznék a barátaimmal.
Akkor talán velünk is tarthatnál.
-Egs! -Egs!
-Te jó ég... -Mi bajod van?
Miért morogsz? Egy barátod se ér rá ma?
Ha ráérnének, itt lennék szerinted?
Már nem élvezed a társaságomat, ugye?
Gyerekkorodban, ha vasárnap nyalókát akartál enni a tengerparton,
már péntek reggeltől a nyomomban voltál. Emlékszel?
-Egészségedre! -Egészségedre, apa!
Strand. Szellő.
Fagylalt.
Zene.
Valami hiányzik, nem?
Apa, hányszor kaptalak rajta? Lelkesen szívtad a cigidet...
Majd zabáltad a mentolos cukrot.
És tonnaszámra fújtad magadra a légfrissítőt.
Néha cigizek. Csak ha stresszes vagyok.
Ne mondj semmit anyádnak! Vagy az enyémnek.
-Remélem, te sem buktatsz le. -Csak adj egyet!
Tüzet.
Bala!
Nem a haverod vagyok.
Csak most az egyszer fordul elő.
Felejtsd el a ma történteket!
Pont úgy beszélsz, mint anya.
Szegény anyádnak nehéz az élete. Ne hasonlíts engem hozzá!
Semmiben nem hasonlítok rá.
Van barátnőd?
Direkt ugratni akarsz, csak mert együtt cigizünk?
Mi a helyzet, tudod...
A szexszel?
Nem! Nem, nem!
Ebbe ne menjünk bele! Beszéljünk úgy, ahogy egy apa szokott a fiával.
-Nézted tegnap a meccset? -Hé, ne tereld el a szót!
Csak tudni akarom, nem kerülsz-e bajba.
Mi másért érdekelne?
Nivit miért piszkálod annyit a pasikkal?
Az más. Ő a lányom.
Mi az, hogy más? Mindenkire ugyanaz a szabály vonatkozik.
Egyáltalán nem.
Ő az én kicsikém, a drága Chandum.
Utálja ezt a nevet, apa.
Ahogy mindenki más is.
-Ez az apám neve. -Még anyádnak sem tetszik.
Ha visszajönnek, gyakrabban is eljöhetnénk ide.
Itt jól éreznénk magunkat együtt.
De...
cigi nélkül.
A nagyi nem akarta látni a Tádzs Mahalt? A motorosoknak útba esik.
És? Most idegeneket kövessünk?
Mondtam, hogy már ismerem. A zenei fesztiválról.
És tegnap is láttam a piacon.
Rendes srác.
Vikramnak hívják. Dr. Vikram.
D őrnagy Punából Dharamszalába ment. Ez biztos. Várom a címet!
Köszönöm, kicsim! Neked köszönhetjük az egész utat!
Igen!
Valaki nagyon boldog ma, ugye?
Ritkán van úgy,
hogy az élet a megfelelő helyre sodor, a megfelelő időben.
Ahogy most...
a sors rendelte úgy, hogy pont itt legyünk, pont most.
Lehet, hogy így van, de az első lépést akkor is nekünk kell megtennünk.
Pontosan.
A legszebb hölgynek!
Köszönöm!
-Foglalj helyet! Egyél valamit! -Csapatit?
Jó étvágyat!
-Helló! -Sziasztok!
Helló!
Hű, de szép ez a lábujjgyűrű!
Lehet ilyet venni valahol a közelben?
Igen, de csak ha férjhez akarsz menni.
-Anya! -Tessék?
Indiában ilyet csak férjes asszonyok hordanak.
Ahogy ti a kézen hordjátok a jegygyűrűt, mi a lábujjunkon.
Értem.
-Nem akarsz férjhez menni? -Anya!
Én? Férjhez? Nem. Nem hinném.
A hozzám hasonlókat nem lehet kalitkába zárni.
Inkább repülök így, szabadon.
És ha valaki éppen úgy élvezi a repülést, ahogy te?
Jó, ha van egy társad, nem?
Itt vagytok például ti, hárman.
Férfiak nélkül. És fantasztikusan érzitek magatokat.
Tehát a társaság jó.
Igen. De...
Anya!
Bocs. Sikerült megszerezni a sátrat?
Igen.
Elég volt a kéretlen tanácsokból.
Lehet, hogy neked ez normális, de nekik esetleg nem jön be.
Sosem hittem, hogy egyszer ezt mondom, de inkább engem árassz el tanáccsal!
Anya!
Anya, te aludj bent, én majd kint, a hálózsákban.
Reggel krikett!
Holnap szünetet tartunk.
-Jó éjt! -Aludjatok!
És ne zajongjatok!
-Szia! -Szia!
-Jössz holnap krikettezni?
A krikett nem nekem való.
Most csalódtál?
Szép, nem? Nem bántad meg, ugye?
-Akkor jó. Jó éjt! -Jó éjt!
Nivi, ne mászkálj el ma este, jó?
Ne már, anya! Jó éjt!
Szia! Jó éjt!
Hű! Gyönyörűen énekel.
Nem láttam, hogy itt van. Elnézést!
Nivi sosem mondta, hogy az anyja énekesnő.
Csak zenerajongó vagyok.
Gyönyörű hang. Tényleg.
Bármi más jött és ment az életemben, a zene állandó maradt.
Mintha...
Zenemániás vagyok.
Kapd el! Mi a franc? Mit csinálsz?
Ő meg krikettmániás.
Ma mindenki a saját feje után megy, ugye?
Akkor elvihetem valahova?
Higgye el, nagyon fog tetszeni!
Nem! Nem kettőt! Mi ez?
A meccs végére visszaérünk.
Jó?
Jó. Menjünk!
Kaveri!
Ez meg mi?
"Nivi meccsre ment. Ha bármi kell, keresd Shalinit a szomszédban!
Én elmentem valahová Vikrammal."
Oké...
"Este találkozunk."
"Vész esetén hívd Vikramot!"
A kismadár szárnyat bontott, és elrepült!
Mi jár a fejében?
Egyszer, régen imádtam a zenét.
Sosem hittem, hogy az egész életemet leélem nélküle.
Miért hagyta abba az éneklést?
Most is gyakran énekelek.
A darálónak, a turmixgépnek, a serpenyőnek, a sütőnek...
Nekik nem tűnik fel, ha nem az igazi. Ugye?
Igen, ez igaz.
Nagyon jól beszél tamilul.
Otthon tamilul beszélünk, nénikém. Az anyám tamil.
De Singh... Az édesapja pandzsábi?
Nem minden Singh pandzsábi.
Nem? Honnan jött?
Bengaluruból.
Nivi említette, hogy orvos. Biztos nagyon büszkék a szülei.
Igen.
Régen én sem hittem volna,
hogy pont azzal fogok foglalkozni, amit nem szeretek.
Hogy érti, hogy "régen"?
Öreg vagyok már, nénikém.
Akkor miért hív nénikémnek?
Köszönöm.
Ha megbocsát egy percre...
Útbaigazítást kérek, és kicsit megmozgatom a lábamat.
Cigizni akar, ugye? Rossz fiú!
Menjen csak! Nekem is van fiam, tudom, milyenek.
Ő a nagybátyám.
Hadd fejezze be a taant!
De én is Panditjinek hívom, mint mindenki.
Egész tinikoromat végigkísérte az éneke.
Kezdd el! És figyelj oda!
-Üdvözöllek, Panditji! -Áldásom rád.
Namaste!
Panditji, ő egy barátom, Kaveri Rajaratnam. Zenerajongó.
Namaste! Minden zenerajongót szívesen látunk.
Örülök, hogy itt van ezen a különleges napon.
Meg kell hallgatnia a Sangeet Samrat énekét!
Ez meg mi?
Tíz perc, Panditji.
Jöjjön, foglaljon helyet!
Ezen a szerencsés napon, Pandit Suryadev Rathod áldásával...
Ma velünk tart a Sangeet Samrat, a zene királya, Radhe Rathod!
Köszöntöm önöket! Kezdődjék a mai műsor!
Nagyon régóta nem hallottam már ehhez hasonlót.
Legalábbis nem itt.
Radhe vagyok. És ön, asszonyom?
-Kaveri. -Örvendek.
De kérem, ne hívjon asszonyomnak!
Ön a Sangeet Samrat.
Ön pedig egy hölgy.
-Itt tanul? -Nem.
-Látogatóba jöttem. -Értem.
Vikram?
Vicky vendége? Nagyszerű!
Kérem!
Odahaza tanult énekelni?
Nem. Odahaza csak családanya vagyok.
"Csak családanya."
Sokáig estem abba a hibába, hogy így gondolok a saját anyámra.
De mindig is jobb volt nálunk.
Nagyszerűbb volt.
Milyen érzés ilyen nagynak lenni?
Kimerítő.
De azt csinálja, amit szeret.
Tudom, hogy sokat jelent, ha valaki azzal foglalkozhat, amit szeret.
De így sem lehet megúszni a fegyelmet,
a küzdelmet, a szívfájdalmat,
az áldozatokat, amik ezzel járnak.
Egész életre szóló döntés, és mindennap újra el kell köteleznem magam mellette.
Van különbség aközött, hogy érdekli a zene,
és hogy a zenének szenteli az életét.
Bár a sima érdeklődésnek is megvan a maga öröme.
Akkor játszik szerepet az életében, amikor szüksége van rá.
És marad mellette ideje minden másra, ami fontos önnek.
Vikram is így van vele.
Mindig is így akarta.
Mikor kezdett énekelni tanulni?
Amióta az eszemet tudom, énekelek.
Mindig azt szoktam mondani,
hamarabb mondtam, hogy dó-ré-mi, mint hogy "mama".
-Vicky! Hogy vagy! -Helló!
Minden rendben.
Sangeet Samrat!
Ő az én Radhém!
-Jól áll neked. -Köszönöm.
Kérhetek egy szívességet?
Persze, asszonyom.
Hallhatnánk még egyszer ezt a csodát, mielőtt távozunk?
Asszonyom!
Persze. Mit szeretne hallani?
Egy dalt arról...
amikor hiányzik valaki, akit szeretünk.
Niveditha! Mióta próbállak elérni! Hova a fenébe tűntél?
Ez nem a legjobb alkalom az ilyesmire.
Két hét múlva van a válogatás.
Te vagy a kapus-ütőjátékosunk.
Az edző mindig kérdezi, mi van veled.
Hívj vissza, amint ezt olvasod! És gyere vissza!
Megállna, kérem?
-Vikram! -Igen?
-Telefonálni szeretnék. -Rendben.
Halló!
Anya!
Anya, te vagy az?
Hogy vagy, anya?
Fantasztikus vagy, anya!
Hiányzol.
Ezt még sosem mondtad nekem, kicsim.
Te sem hagytál még itt minket soha.
Anya, szeretlek.
Anya, kérlek, ne sírj!
Minden rendben lesz.
Velünk is, veletek is.
És érezd jól magad, anya! Megérdemled.
Én is szeretlek.
-Jól érezte magát? -Igen.
Annyira féltem a motoron!
Nagyon jól csinálta.
Csodás volt a zeneiskola. Nem is tudom, hogy köszönjem meg.
-Örülök, hogy tetszett. -Hé! Bocsi!
Mondtam, hogy ideges lesz, ugye?
Kérlek!
Én vettem rá, hogy jöjjön velem.
Mit csináljon egyedül, amíg te játszol?
Hagytam üzenetet. Vikrammal mentem el, oké?
És tudod, Nivi, Kaveri egy kicsit azért lazább, mint te.
Azta!
Te vagy az?
Tetszik?
-Nagyon menő! -Bejön!
Köszönöm.
Jó csaj ez a SP!
Ezt nem hiszem el. Te igen?
-Te elmentél ezzel a sráccal motorozni? -Ne szólj be!
Olyan rendes fiú, Nivi! Meg kellene hívnunk ebédre.
Mi a baj? Nagyon letörtnek tűnsz.
Két hét múlva lesz a válogatás, anya.
Szerinted mit kellene tennem?
Miért mosolyogsz? Ki vele!
Szenvedély vagy szerelem?
Olyan arcot vágsz, mint aki tudja a választ, de nem mondja ki.
A lányom tanácsot kér tőlem! Büszke vagyok.
Azt hiszi, én tudom a választ.
Nem tudom, tudom-e a választ, de jó érzés, hogy kérdezed.
-Ma van az anyák napja. -Anya!
Nézd, elmondom, amit tudok.
Nekem sosem volt az a zene, ami neked a krikett.
Te szeretnél megélni abból, amit szeretsz.
Nekünk nem volt választásunk.
Nem tudtam volna megélni a zenéből.
Nem volt értelme.
Hobbiból folytathattam volna az éneklést. De úgy döntöttem, nem teszem.
Most már mindegy, miért.
Így történt, ez van.
De...
Ennyi év után sem
érzek megbánást.
"Miért nem énekeltem? Milyen életem lehetett volna?"
Nem merül fel bennem a kérdés.
Ez vagyok én, ez az életem.
Elsősorban anya vagyok. Ez az igazság.
De tudod, mi a helyzet?
Elégedett vagyok vele, Nivi.
De azt csak te tudhatod, hogy te mit akarsz.
Menj!
Megvan a cím! Drury Lane, Furnhill, Dharamszala.
Dharamszala, jövünk!
Krikettezni akarok, anya. Ez az életem.
Visszamegyek a válogatásra.
Elég volt ebből az útból. Haza akarok menni, Nivi.
A feliratot fordította: Dranka Anita
Kreatív supervisor: Balazs Cserhati