Az előző részek tartalmából…
Te készen állsz teljesíteni a feladatodat?
Készen állok.
Holnap elmegyek.
Ne legyen illetlen!
Kivéve, ha túszul ejtettek minket.
Itt senki sem túsz.
Akkor valóban az akaratunk ellenére tartják itt mindnyájunkat.
Ezzel a sértéssel nem élhetek együtt.
Az engedélye.
Íme, a nagy hadúr! Aki rászedte a saját hűbéreseit,
hogy csendben megfulladjanak.
Üzenet Isidó nagyúrtól.
Az ajánlatát, hogy a halál helyett inkább szolgálná őt,
elfogadja.
Behatoltak a várba.
- A kapuhoz! - Nem kockáztatom, hogy elfogjanak.
Ez Isidó műve.
Nem hagyja, hogy élve távozzunk.
- Mariko - szama!
Nigel!
Meghall minket.
Csendben vagyok.
Ki tudná meg?
Nézd csak! Élesnek tűnik.
Légy csendben! Meghall!
Csak megnézem.
Anya mérges lesz, ha megtudja, hogy itt vagyunk.
Légy óvatos!
Miért csorba?
Mert nagyapa ezzel harcolt egy seregnyi japán bérgyilkos ellen.
Tényleg egy barbár adta neked?
Andzsin uram!
Állj fel!
Andzsin uram!
Állj fel!
Mariko-szama!
- Mariko - szama!
Mennyei atyánk,
gondjaidra bízzuk hűséges szolgádat, Mariko-szamát.
- Mariko - szama…
Mariko úrnő!
Bocsásson meg!
JAMES CLAVELL REGÉNYE NYOMÁN
A SÓGUN
TIZEDIK FEJEZET: EGY ÁLOM ÁLMA
Tragikus, ami történt, és elkerülhető lett volna.
Az oszakai vár nem olyan biztonságos, mint azt elhitették velünk.
Ez már nyilvánvaló.
Mariko úrnőnek anélkül kellett volna távoznia,
hogy baja esett volna.
Mit számít ez már?
Egy tiltakozó levél a bátyámtól.
Megdöbbentette a nagyra becsült hűbérese erőszakos halála.
Titokban elhagyta Edót, és háborúra készül.
Ez nem jelent semmit.
Tőle függ, hogy itt adja-e meg magát, vagy harcban.
Csak az a fontos, hogy mi összetartsunk.
A feltételezés, hogy ezt a becstelen támadást
ennek a tanácsnak az egyik tagja rendelhette el…
Csak Toranaga elég aljas ahhoz,
hogy véghez vigyen egy ilyen hitvány támadást.
Éket akar verni közénk.
Véget kell vetnünk a fenyegetésnek, amit ő jelent.
Azt mondom,
vonuljunk hadba!
Mariko úrnőt előbb keresztény temetésben kell részesíteni.
Sajnálom, hogy Mariko úrnő meghalt,
de ne felejtsük el, hogy egy Akecsi volt!
Az ő családja ölte meg Ocsiba úrnő apját.
Mariko úrnő előtt…
nagyvonalúan…
tisztelegni fogunk.
Rendben van.
Akkor utána indulunk meg.
És a trónörökös támogatásával.
Természetesen.
A zászlajai bizonyítják, hogy mi állunk a jog oldalán,
és Toranaga a törvényszegő.
És mihez kezdjünk az eretnekkel?
Ha megszavazzuk a háborút,
nem érdekel, hogy utána mi történik vele.
A háború elkerülhetetlen.
Elkerülhetetlen.
Ez az ügy…
Talán alaposabban meg kellene vitatnunk.
Ne légy ilyen babonás!
Nem parasztok vagyunk! Nem láthatunk intő jeleket mindenbe.
Mi a birodalom védelmezői vagyunk.
A szavazás megtörtént.
Örömmel látom, hogy jól vagy, Jabusige.
Javult már a hallásod?
A hallásom?
Köszönöm.
Azt hittem, hogy csak elfogják Mariko úrnőt.
Ellenállt, ezért halt meg.
Semmit sem tehettünk.
Nem feledkezünk meg a közreműködésedről.
Ha megszabadultunk Toranagától,
biztosítva lesz a helyed a tanácsban.
Milyen különös…
Amikor a taikó háborúba akart kezdeni Toranagával,
minden szavazat mellette volt,
aztán jött a földrengés.
Nagy földrengés volt, a Biva-tó alatt.
A szövetségesei rossz előjelnek tartották.
A taikó kénytelen volt békét kötni.
Az már régen volt.
Hol van?
Őfelsége a harcsákat hibáztatta.
Hogy a vastag, ocsmány farkukkal megrengették a földet.
Abban a tóban nincsenek harcsák.
Igen, tudom.
Menj vissza Izuba!
Gyűjtsd össze a sereged, és várj a parancsomra!
Visszaadlak téged az égnek.
Legyen sok leányod!
Tényleg egy barbártól kaptad?
Élünk és meghalunk.
Meglehetősen sokáig aludt.
Mariko úrnőt a minap eltemették.
Keljen fel! Indulnunk kell.
Kijama nagyúr emberei elkísérik a kikötőbe.
Akkor essünk túl rajta!
Engedélyt kapott, hogy visszatérjen Toranaga-szama gályájára.
Itt van írásban is.
Miért kapok ilyen engedélyt Kijama nagyúrtól?
- Hol van Jabusige - szama?
Ő épp előkészíti a gályát az öbölben. Azért jöttem, hogy elvigyem hozzá.
Minden családot elengedtek Oszakából.
Áldassék az úr! Legalább ez a válság már elmúlt.
Toranaga nem fogja megadni magát.
Még nem.
Isidó-szama mozgósította a Régensek Tanácsát a háborúhoz.
Ocsiba úrnő odaígérte neki a fia támogatását.
Toranaga heteken belül meghal.
Akkor maga nem ismeri Josii Toranagát.
A túszok szabadok.
Megkapta, amit akart.
Nem mocskolta be a kezét, nem volt szükség háborúra.
Csak egy nőre.
Nem hallhatott, mielőtt…
mielőtt meghalt.
Isten előtt beszéltem.
Nem a maga vagy az én istenem előtt.
Csak Isten előtt.
Gondolja, hogy elfogadható volt?
Nyugodt lehet, megkapta az utolsó kenetet.
A halála előtt eljött hozzám, és feloldozást kapott.
Örült volna, ha ilyen udvariasnak lát minket egymással.
Igen. Igaza lehet.
Egyszer talán majd félretehetjük a nézeteltéréseinket.
Igen.
Ezt a sok ostobaságot.
Hogy ki katolikus, protestáns, kálvinista vagy egy másik szarság híve.
Kár, hogy sosem fog eljönni ez a nap.
Igaz, atyám?
Itt fognak megtámadni engem?
Mint a legutóbb, amikor el akartam menni?
Már nem élvezek védelmet.
Így fog elérni a vég?
Nem tagadom.
Itt kellett volna meghalnia.
De megállapodást kötöttünk.
Élve fogja elhagyni Oszakát.
Bocsássa meg, ha nehezemre esik
bármit is elhinni, amit mond.
Kénytelen lesz megbízni bennem.
- Menjen isten hírével, Andzsin - szama!
Maria úrnőnek köszönje!
A halála előtt azt kérte, hogy kíméljük meg magát.
És így is teszek.
Betartottam a neki tett ígéretem.
Ég önnel!
És sok szerencsét!
Mit jelent az, hogy „levéltelen ág”?
Egy barátom írta.
Akit nemrég eltemettek?
Igen, pontosan.
És most be kell fejeznünk a verset.
Fenséged hogyan folytatná?
Lássuk csak!
Egy ágon lehet gyümölcs,
valamint virág is.
Ehhez mit szólna?
Most még bőszen fúj a szél,
a virág pedig virág.
Sosem lett volna szabad Oszakába mennünk.
A tiéd a hajó, nem igaz?
Elhajózhatnánk rajta együtt!
Az országodba!
Hogy is hívják az országodat?
- Ország? - Ország, igen. Mi a neve?
Anglia.
Vigyél oda!
Nem érted?
Jól van, akkor…
Taníts meg vízbe ugrani!
Mint ahogy Toranagát!
Mutasd meg, hogy kell! Gyorsan!
Szedje össze magát!
Mit mondasz? Siess!
Nézze!
Ómi!
Sajnálom,
Jabusige nagyúr,
azért küldtek, hogy elkérjem a kardjait.
A kardjaimat!
Ezek az emberek az urunk, Toranaga nagyúr alattvalói.
A parancs is tőle származik.
Hát persze.
Erre!
Az ellenségeink az éj leple alatt átjutottak az őreinken.
Pontosan tudták, hol csapjanak le.
Úgy gondoljuk, keresztények voltak.
Ez igazán rettenetes…
Ellenségek? Keresztények tették?
- Mariko - szama…
Erre!
Kérem, ne!
A faluban addig senki sem nyugszik,
amíg ki nem derítjük, kik segítették a keresztény támadókat.
Ez Toranaga nagyúr parancsa.
Nagyúr!
Köszönöm, hogy visszahoztad a hitveseimet és a hűbéreseimet.
Hallotta a hírt, hogy Mariko úrnő meghalt.
Igen, hallottam.
Aznap este
látták, amint behatolókat engedsz be a szállásomra.
Mariko egyik udvarhölgye veled volt a pincében.
Levelet írt Óminak.
Azt mondták, Mariko úrnő halála után
bűntudata volt, és megbocsátásért könyörgött.
Úgy éreztem, kötelességem értesíteni a nagyurat.
Te segédkeztél a támadásban?
Igen.
Értem.
Elveszem minden földedet.
Holnap napnyugta előtt vágd fel a hasadat!
Nagyúr…
Ha meg kell halnom, hadd legyen jó halálom!
Hadd tépjen szét egy ágyú,
vagy faljon fel egy dühös halraj!
Könyörgök önnek! Kérem!
Ezek jó javaslatok, de nem bízom benned.
Végezz szeppukut holnap napnyugta előtt!
Izu a Kasigi-klán birtoka.
Ómit jelölöm ki utódomul,
és kérem, hogy adományozza neki.
Jogos kérés, de már nem te rendelkezel Izuról.
Kit szeretnél segítődnek?
Legyen az andzsin!
Nem.
Ebben az esetben
megtisztelne, ha ön lenne az, nagyúr.
Rendben van.
Akkor hát holnap!
Fudó Mjóó mosolyogjon a holnapi napra!
- Fudzsi - szama…
Úgy látom,
erős és egészséges.
Köszönöm.
Nincs tolmács.
Megvédtétek az újszülött fiamat.
Hálás vagyok nektek.
Annyi mindent elvesztettünk, mióta Oszakában elváltak útjaink.
Kezdve Nagakado úrfival,
akit még mindig gyászolunk.
Szerencsére bőven vannak még fiaim,
nektek köszönhetően.
Aznap reggel, mikor elhagytuk az oszakai várat,
ez érkezett titokban Ocsiba úrnőtől.
Elolvastad?
Még a feltételezés is sért!
Ha minden szavam
lehullott levél lenne,
tűzként égnének.
Ez a költemény túl szép ahhoz, hogy magától származzon.
Ez Mariko úrnő költeménye.
Már csak a szavai maradtak nekünk.
És micsoda tüzet hagyott maga után!
Az meg mi?
Azokban vannak a férjem, Tadajosi nagyúr és az egyetlen fiam,
Curumaru maradványai.
A családi szentélyben kellene eltemetnem őket,
de szeretnék közel maradni hozzájuk.
Nem tudom, mitévő legyek.
Holnap elmegyek.
Toranaga nagyúr megengedte, hogy apácának álljak.
Érti, hogy mit mondok?
„Apáca”?
Fudzsi úrnő, apca?
Igen.
Apáca.
Szeretném,
ha maradna.
Lehetetlen.
Megparancsolom.
Fudzsi úrnő
hitves.
Nagyon sajnálom,
de már nem vagyok a hitvese.
Teljesítettem a kötelességemet Toranaga nagyúr felé.
Jól szolgálta.
Fudzsi úrnő,
jó apáca.
Igyekezni fogok.
Viszont
sajnálom ezt a falut.
Adzsiro.
Azok után, ami a hajójával történt,
szigorúan megbüntetik a falusiakat.
Én is…
Fudzsi úrnő!
Írjon üzenetet Toranaga nagyúrnak!
Holnap beszélni szeretnék vele.
A kardját és a puskáját!
Elkísérem Toranaga nagyúrhoz.
Mondja meg neki,
hogy undorítónak találjuk, hogy megsemmisítették a hajóját!
Az embereim nem nyugodnak, amíg meg nem találják a tettest.
Nagyúr, ez talán túl bonyolult egy egyszerű halásznak, hogy lefordítsa.
Még mindig nem tudja?
Mondd el neki!
Bocsássa meg, hogy megtévesztettem, Andzsin-dono!
Én Tonomoto Akinaóként születtem Azucsi prefektúrában.
Szamuráj vagyok.
A nagyúr évekkel ezelőtt megparancsolta,
hogy térjek át a portugálok vallására, hogy kémkedhessek az ellenségei után.
Ezért felvettem a Muradzsi nevet, és ideköltöztem.
Legalább nem katolikus.
Keresztény vagyok, és egyben Tonomoto Akinao is,
- Toranaga - szama hűbérese.
Mindkettő vagyok.
Az uram azt mondja, nem nyugszik,
amíg ki nem deríti, ki segített megsemmisíteni a hajóját.
Muradzsi!
Szeretnék mondani valamit japánul.
Talán segíthet nekem, ha hibáznék.
Köszönöm, hogy hajlandó volt találkozni velem.
Szeretnék bocsánatot kérni, amiért tiszteletlen voltam,
amikor megadta magát az öccsének.
Akkoriban én már…
lemondtam…
a…
„Reményről”?
Reményről.
Vagy inkább a „hit” az a szó, amit keres?
Jelenleg bármelyik megteszi.
Kérem, hagyja békében az adzsiróiakat!
Egy ember elvesztette a reményt…
de az adzsiróiak hűségesek.
Miért érdekli, hogy mi történik a falummal?
Ő nem akar bosszút állni az ellenségein?
Azt kérdezi, miért nem akar az ellenségeivel harcolni.
Nem az ellenségeim gyújtották fel a hajót.
Azt mondja, nem az ellenségei gyújtották fel a hajót.
Hanem Mariko-szama. Gyűlölte a katolikusok elleni harcomat.
Azt mondja, hogy Mariko úrnő volt.
Gyűlölte, hogy hadban áll a japán keresztényekkel.
Ezért egyezséget kötött Oszakában.
Életben hagytak, de cserébe megsemmisítették a hajómat.
A kérésére meghagyták az életét, de a hajóját megsemmisítették.
Érti már?
A kivégzés nem helyes.
Nem akarok több vérontást.
És mi a helyzet az andzsin háborújával?
Nincs már rá szükségem.
Az én háborúm…
jelentéktelen háború.
Elutasítom a kérését.
Miért?
Nem tűrhetem tétlenül, hogy azok, akik elárultak engem,
szabadon élhessenek az uradalmamban.
Azt mondja, nem változtat az ítéletén, amíg meg nem találják az árulót.
Mit művel?
Én voltam az áruló.
Én meghalok,
falusiak nem halnak meg.
Kinek képzeled magad?
Azt hiszi, hogy ha elveszi a saját életét,
nem keresem tovább az árulókat?
Én meghalok,
falusiak nem halnak meg.
Nem.
Nem érti?
Azért jöttem, hogy kihasználjam.
Hogy kihasználjam!
Az első naptól kezdve, hogy partra szálltam,
hazugság volt minden,
amit én mondtam magának. Hazugság.
„Ellenség.”
Ellenség.
Ellenség!
Faszomba!
Élünk és meghalunk.
Én, Andzsin, a halálommal
tiltakozom a szívtelen büntetés ellen, amit Josii Toranaga erre a falura mért.
Elég!
Ha lecsillapodtál,
építsd újjá a hajót,
és aztán építs nekem egy flottát!
Találj jó férjet a feleségemnek!
Nehogy valami idióta legyen!
Hálás vagyok, amiért engem választott
az utódjának.
Bácsikám…
Esküszöm, hogy megvédem a Kasigi nevet.
Nem választottalak volna, ha nem így gondolnám.
Úgy tekintek rád, mint a fiamra, aki sosem volt.
A búcsúversem.
Halott testemet
Ne égesd, ne temesd el!
Telítsd meg vele inkább éhes kutyák bendőjét!
Nem rossz, igaz?
Azt hiszem, még sosem költöttem ilyen jó verset!
Sokat tanultam öntől, bácsikám.
És most véget ér a tanulás.
A végakaratom.
Legyen jó halála!
Sajnálom, hogy csak eddig tartott.
Az unokaöcsém jó hűbérese lesz.
Szerencsésnek tarthatja magát.
Ezért neked tartozom hálával.
És az andzsinért is.
Őt is nekem köszönheti.
Bár megérhetném a napot…
amikor beteljesül a terve, bármi is legyen az!
Az unokaöcsém első csatáját.
Amikor az andzsin megindul a keresztények ellen, akik felgyújtották a hajóját.
Annyi mindent láthattam volna még!
Bár ilyen egyszerű lenne!
A hajót meg kellett semmisíteni.
Vagy az vész oda, vagy az andzsin.
Nem volt nehéz kijelölni egy őrszemet,
aki szétszórja rajta a puskaport.
Mariko tárgyalt az egyházzal, én pedig beleegyeztem.
Maga gyújtatta fel a hajót.
Szükség volt rá, hogy próbára tegyem az andzsint.
Talán egy nap elmondom neki az igazat.
Addigra talán már újjáépíti a hajót,
én pedig ismét megsemmisíttetem.
Nem hiszem, hogy az a sorsa, hogy valaha is elhagyja Japánt.
Mondja csak, milyen érzés,
hogy kedvére irányíthatja a szelet?
Nem irányítom a szelet.
Csak megfigyelem.
De hogy nyerheti meg ezt a harcot?
Az ellenségei túlerőben vannak,
a trónörökös serege bármikor megtámadhatja.
A Bíbor Éggel?
Az talán beválhat,
de nem tudom, hogyan nyerhetne.
Legalább mondja el, mielőtt meghalok!
Azok után, amin keresztülmentünk,
azt hittem, te észreveszed a tervet, ami a szemed láttára történik.
A Bíbor Égnek már vége.
A régensek összefogásával
esélyem sem volt sereget küldeni Oszaka ellen.
Az a biztos halált jelentette volna.
Úgyhogy egy nőt küldtem el, hogy tegye meg,
amire egy sereg képtelen lett volna.
Nem látod, hogy mi következik?
Egy hónap múlva
találkozni fogunk az ellenségeinkkel Szekigaharánál.
Öt sereg fog megküzdeni a harcmezőn.
És igazad van.
Esélyem sem lenne, ha a trónörökös serege Isidó oldalán harcolna.
Csakhogy Mariko tetteinek köszönhetően
Ocsiba úrnő ráunt az Isidóval kötött szövetségére.
Egy levelében titokban megfogadta nekem,
hogy távol tartja a trónörökös seregét a harcmezőtől.
Aznap Isidónak nem lesz zászlaja.
A régensek ellene fordulnak, mielőtt bárki kardot rántana.
És akkor végre valóra válik az álmom.
Edóban fogom kezdeni, a hatalmam központjában.
Megteremtek egy háborúktól mentes,
békés országot.
Együtt tettük ezt lehetővé.
Te, én,
Mariko úrnő…
és még a barbár is segített, aki a tengerről jött.
Hányszor gondoltam rá, hogy kioltom az életét, de mégsem tettem!
Nem azért, mert fontos lett volna,
a seregem meglett volna nélküle.
Hanem azért, mert megnevettet.
És remek figyelemelterelés volt az ellenségeimnek.
Micsoda képmutatás!
Az életünk során
olyan sok alacsonyabb rangú ember hal meg és áldozza fel magát,
csak hogy biztosítsa a győzelmünket.
Emlékszel, mit mondott az andzsin, amikor találkoztunk,
és azt mondtam neki, hogy értelmetlen a harca?
„Kivéve, ha győzök.”
Ha győzöl, bármi lehetséges.
Még sógun is lehet.
Mindig is arra vágyott, nem igaz?
Maga sem jobb nálunk a rejtett szívében.
Mondja meg az igazat!
Magammal viszem a sírba.
Minek beszélni egy halottnak a jövőről?
Ön fog elvinni engem hajóval a zárdába?
- Fudzsi - szama, ön ez idáig szolgált engem.
Engedje meg nekem ezt az utolsó gesztust!
Nézze!
Jöjjön!
A tengerre!
Utolsó kérésem.
Mindig is úgy hittem, hogy a lélek, ami elkötelezett a mélység iránt,
az bizonyos módon örökké továbbél benne.
Érti?
Örökké. Együtt.
Örökké együtt.
Hadd legyen az ön karja az utolsó, ami tartja!
Köteleket fel!
Emeljétek fel őket!
Tudom, hogy fáradtak vagytok, de itt a dagály.
Tessék!
Várjatok a jelemre!
Húzd!
Széllel szemben hugyozunk. Több víz kell.
Mondja nekik, hogy pihenjenek!
Pihenjetek egy kicsit!
Jól van.
Igen. Ez csodálatos.
Köteleket fel!
Ez az, ti nyomorult, nyafogó, gennyes szarháziak!
Érzem, hogy ez lesz az!
Figyeljen mindenki!
Ne! Muradzsi! Ez maradjon inkább kettőnk között!
Húzd!
Ott van!
Mondtam, hogy gyönyörű. Mondtam, hogy megéri a vesződséget.
Elég lesz!
Szép munka!
Köszönöm.
Remek munka volt.
Köszönöm.
A SÓGUN
A feliratot fordította: Imri László