Viděli jste:
Dosáhli jsme jí. Tajné portugalské východní říše.
- Rozkazy stále platí. - Copak z nás něco zbylo?
- Posádka je naživu? - Prosím!
Jednoho jsme popravili. Zbytek vězní mistr Jabušige.
Sestra paní Očiby, moje snacha, rodí.
Nebo jste paní Očibu zajal jako rukojmí a zajistil si tak bezpečí?
Matko!
Vybrala jste si špatného spojence.
Od této chvíle už jejich rukojmí budeme navždy.
Už jsem přijal jinou nabídku.
Regent?
Vaše vyrozumění, prosím.
Klaním se před vámi.
Na přání Rady se vydám mistru Išidovi.
- Vzdal se. - Pohleďte na velkého válečníka,
který své vazaly přelstil natolik, že se po nich slehne zem.
Všichni jste mrtví.
Rozbít si lebku o kámen...
Taková smrt by mě nikdy nenapadla.
Nezapomeňte to zapsat do naší knihy.
Zařadil bych to pod uvaření zaživa
a nad předhození psům.
Zataki-samova armáda se utáboří před Edem
a dají Toranaga-samovi prostor k oplakání syna.
Na jak dlouho?
Zvyk nařizuje 49 dní.
A potom?
Potom nás předají v Ósace.
Mistře...
Upřímnou soustrast.
Mistr chtěl, abych vám před vstupem do města předala toto.
Za vaši odvedenou službu.
Jelikož už při nás nechcete nadále stát, není vaší povinností vydat se Radě.
Do vašeho návratu se o zem postará Fudži-sama.
Ačkoli nevím, jak vás přijmou mistrovi následníci.
Působivá strategie.
Nagakado-sama alespoň padl v boji.
Ve městě jsou vaši muži.
Posádka vaší lodi.
Nepochybně se rádi shledáte.
A co bude s mojí tlumočnicí?
Mariko-samo, nejezděte do Ósaky.
Moje oddanost mi nedává na vybranou.
NA MOTIVY ROMÁNU JAMESE CLAVELLA
ŠÓGUN
KAPITOLA OSMÁ: PROPAST ŽIVOTA
Doopravdy uznal porážku.
Vaše lest se zdařila znamenitě.
Sám velký Minowara završil svou cestu ve skromné rybářské vesnici...
Kdo by si to byl pomyslel?
Stále má před sebou období smutku.
Jeho hrozba bude přetrvávat,
dokud před námi nesloží hlavu na zem.
Možná je v rámci posílení našeho spojenectví záhodno
vyrozumět veřejnost o našich záměrech.
Naše dohoda není nikterak ohrožena.
V době, kdy jsem ještě sloužil taikóovi,
jsem vámi byl okouzlen.
Byla jste jeho nejváženější společnicí.
Nedostižná svou silou, půvabem a odvahou.
Ctnosti, o kterých mluvíte, byly pouhým odrazem našeho mistra.
Jakkoli jsem našeho mistra uctíval,
nemá smysl předstírat, že byl hodným člověkem.
Nejenže jsme přežili jeho vládu, ale rovnou jsme si tu vydobyli své místo.
Navrhuji naše pouto zocelit manželstvím.
Co si o tom myslíte?
Zvažte prosím mou nabídku.
Co bych k mistru Nagakadovi řekl...
Byl to zapálený hostitel.
Nabitý sáhodlouhými historkami, které nikam nevedly.
Jednou spadl ze stromu a zlomil si ruku.
Celé dny o tom neřekl jediné duši.
Aby působil statečně.
Byl to vskutku odvážný hoch.
A vedle toho
i neuvážený.
Jeden aby se za něj styděl.
Pokud mohu...
Stále se mi nechce věřit tomu, že tu s námi dnes mistr Nagakado není.
Nepochybně by ocenil,
kdybychom mu vzdali čest.
Ale bohužel.
Náš mistr se totiž rozhodl sklopit uši
a vlastnoručně si před tím hadem Išidem rozpárat břicho.
Něco takového mistr Nagakado nebyl schopen akceptovat.
Jakkoli jednal neuváženě,
svůj život...
položil za jednu jedinou věc.
Za jméno svého vůdce, mistra Toranagy.
Ani na pohřeb vlastního syna se nedostavil...
Podle všeho mistra Toranagu po cestě skolila nemoc.
Takže nejsem sám, kdo ho od té doby neviděl.
K té včerejší synovcově řeči...
Je sice ještě mladý, ale v mnoha věcech má pravdu.
Mistrovi generálové z Eda se na protest navlíkli do brnění.
Mnozí jeho kapitulaci dosud neuznali.
Co kdybychom do Ósaky nakráčeli s puškami a děly?
Do Ósaky se vydáte vy sám.
Současně s naší kapitulací
si Išido vyžádal, abyste do Ósaky navrátil pušky a děla.
Její dědeček musí být nesmírně pyšný.
Ano, doufám, že tomu tak bude.
To se mistr Toranaga ani nepřišel podívat na svou novou vnučku?
Dle všeho je od návratu ve špatném zdravotním stavu.
Neobdržela jste zprávu od sestry z Ósaky?
Jen vyrozumění.
Sdělila mi, že až mistr Toranaga poklekne před Išidem, bude má rodina ušetřena.
Nic víc.
Sama víte, jakým způsobem paní Očiba občas jedná.
Každá z nás si musí razit vlastní cestu.
A zároveň se tajit svými úmysly.
Mistře Buntaró.
Vítejte zpět v Edu.
Není nad domov, paní Rin.
Mistr Toranaga si vyžádal tvoji návštěvu.
Rozumím.
Nechám vás o samotě.
Nikam nechoďte.
Nebudu vás dál rušit.
Spory s Ósakou znamenají pro všechny krušné chvíle.
Rád bych své ženě přichystal čaj. Co říkáš?
Nabídku přijímám.
Copak jsme vám nedali dost dřeva už včera?
Rozumím, ale já nepotřebovat dřevo.
Sháním...
Můj přítel vás žádá o další příděl dřeva.
Omluvte, prosím, barbarovo neslušné chování.
Děkuju vám za vaše tlumočnické snahy, Otče.
Bohužel jsou však scestné. Žádám o dřevěné uhlí. Vydá více tepla.
Musím přiznat, že jste mě oslnil.
Zjevně jste se tu zabydlel.
Děkuju vám, Otče.
Na večer prosím o lotos.
Až na to, že tahle země je prolezlá katolíky.
Je vás tu jak švábů.
Vězte, že kvůli vám v Edu nejsem.
Mám naléhavou schůzi s Toranaga-samou.
Jak zvláštní, že žijete tady.
Hatamoto obvykle přebývá v komnatách mistrova hradu.
Jaké máte plány, když už nejste v jeho službách?
Nejprve se shledám se svou posádkou.
Pak se zmocním své lodi.
A navštívím s ní ten váš věhlasný černý koráb.
Povězte. Máte v plánu se se svými muži shledat v tomto hávu?
Ano.
Mám to v úmyslu.
Děkuju vám, Otče.
Paní Maria.
Těší mě, že jste v bezpečí.
Kéž by nás čekaly šťastnější chvíle.
Jak je mistrovi?
Od návratu do města jsem ho neviděla.
Jistě jste slyšel, že si mistr Išido podmanil Radu.
Pochopitelně.
Naše dohoda, kterou jsme uzavřeli na černém korábu...
Církev dělala, co bylo v jejích silách,
avšak mistr Kijama s mistrem Ohnem přesto odmítají přistoupit na váš plán.
Nic, co bych nevěděl od svých zvědů...
Kvůli tomu jste vážil tak dlouhou cestu?
Mariko.
Odteď po tomto knězi přebíráte roli tlumočnice,
neboť církev již není naším spojencem
a nelze jí důvěřovat, že bude i nadále mluvit naším jazykem.
Toranaga-samo, dovolte mi...
Nejsem tu na přání církve, mistře. Ale z vlastního přesvědčení.
Tsudži říká, že za vámi nebyl vyslán církví...
Vím, že nastala krušná doba, a mnozí obyvatelé Eda již ztratili naději.
Ale já ne.
Očiba no kata Išida zmanipulovala ze zášti k vám.
- A já nevím, z čeho její hněv pramení. - Očiba nemá důvod být vaším nepřítelem,
a přesto Išida ovládá.
Její nenávist vůči mně nikterak nezměním.
Jste si blízcí s následníkem. Navážete-li spojenectví s jeho matkou,
může se následník obrátit proti Išidovi.
Je názoru, že můžete uzavřít spojenectví s Očibou.
Co si o tom myslíte vy?
Opravdu chcete znát můj názor?
Chci.
Osobně se k Tsudžiho návrhu... přikláním.
Z jakého důvodu?
Naším nepřítelem není Ósaka, nýbrž Išido.
Spřáhneme-li síly s paní Očibou,
zbavíme Išida jediné cesty k moci,
neboť po našem boku stane následníkova armáda.
Kdysi jste paní Očibu znala.
Věříte tomu,
že by kdy byla schopna na naše spojenectví i jen pomyslet?
Nemyslím si, že vůči vám cítí zášť.
Jejím skutečným nepřítelem je strach.
Můj názor je takový, že by raději zakopala mou hlavu do země.
Co chcete říct?
Mluvte.
Z barvy vaší tváře je cítit porážka.
Takového vás neznám, mistře.
Inu...
Takové vítězství by nás přišlo příliš draho,
tak volím poklidnou porážku.
Tím však zrazujete všechny,
kteří budou nadosmrti stát při vás.
Mlčte!
Kdybych stál o vaši radu, řekl bych si o ni.
Svolejte na zítřek mé vazaly.
Doslechl jsem se, že se vzepřeli mé vůli.
Navlékli si brnění na synův pohřeb.
Mistře...
Můj syn je mrtev.
Odmítám strpět...
další krveprolití.
Chci od nich podepsaný slib,
že se mnou odkráčí vstříc kapitulaci.
Řekněte knězi, že jsem mu vděčný za jeho pokus o zvrácení mého osudu.
Jelikož dodržel svůj slib,
dodržím i já ten svůj.
Nechť v Edu vybuduje nový kostel.
Pozemek má vymezen.
Mám jen jednu prosbu.
Aby se vrátil do Ósaky a řekl jim, co tu viděl.
Mým přáním není nic jiného než poklidná smrt.
Mistr hodlá dál bojovat.
Jak to víte?
Jinak by ho neposílal do Ósaky se vzkazem.
KRÁSA PŘÍRODY
Zima se chýlí ke konci.
Ano.
Vůně švestek
se odpoutává od květů a mizí v dáli.
Mou mysl přitahuje opar v dálavě, do níž onu vůni zanesl vítr.
Smím nabídnout čaj?
Bude mi ctí.
Krásně provedený rituál.
Věnoval jsem ho pouze a jen tobě.
Navzdory tomu, co říká otec,
se domnívám, že v Ósace zemřeme.
Možná proto v sobě tento čaj nese tak hluboký význam.
Pamatuji si naše první společné dny.
Byli jsme šťastni.
Mé vzpomínky jsou rozmazané.
Jsi stále pod vlivem Andžinova kouzla?
Odevzdejme se dnes... společně smrti.
Rozhodl jsem se ti ji konečně dopřát.
Přivítejme spolu smrt na protest proti mistrově kapitulaci
a našim nepřátelům.
Oddejme se zapomnění jako muž se ženou.
Ani teď to nejsi schopen pochopit.
To, cos mi celou dobu odpíral,
nebyla smrt.
Ale život mimo tvůj dosah.
Raději bych žila dalších tisíc let,
než abych se odevzdala smrti s tebou.
Vaši muži bydlí v hostinci.
Už několikátým měsícem tu jen nasávají saké.
Budeme moc rádi, když nás jich zbavíte.
Do jednoho.
Smrad jak na tržnici při odlivu.
No tak. V čem je problém? Jsi nádherná.
Jsi přece moje kurvička.
Vrať se.
Vrať se. Jsi překrásná!
Lodivode?
Johne Blackthorne? Jste to vy?
Buď zdráv, Salamone.
Jak se vede?
Vy ještě žijete?
Kolik nás zbylo?
Šest. Na pokraji smrti.
Rozumím.
Dostal jsem totiž svolení
k návratu na Erasma.
Mám pár přátel. Vycvičíme schopnou posádku.
Už jsem je naučil obsluhovat děla.
Ale proč?
Aby nás dostali...
domů.
Kdeže.
Kam nás chce lodivod zavést tentokrát?
Že by do Afriky? Nebo zpět do Amerik?
Když už jste se tu ukázal, lodivode, řekněte mi jedno.
Když jsme vypluli ze Santa Maríi,
vážně jsme byli ze všech stran obklopeni španělskými loďmi?
A museli doplout až sem?
Jenom mě tíží myšlenka, že jsme promarnili několik měsíců
jen proto, že náš lodivod měl své vlastní cíle.
Proslavit se jako první Angličan, který zdolal zdejší průliv.
- Měli jsme rozkazy. - Mohli jsme to obrátit domů!
Naše rozkazy se rozplynuly, když si kapitán prostřelil hlavu.
O tohle jste se zasloužil. Jen se podívejte, jak jsme dopadli.
Promluvím si se zbytkem.
- Nejdřív si sundejte tu sukýnku! - Pak celou loď vydrhneme...
- A zbytek mužů seženu. - Sundejte ji!
Ty parchante jeden...
Vzdalme se.
Tady máš tu prašivou...
Vím, že jsme se v řadě věcí nepohodli.
Ale řekněte mu, že jsem vyplýtval všechny své možnosti.
Lituje toho, že neměl na vybranou, a obrací se na vás v zoufalství.
Co ode mě chce?
Jednou jsem Toranaga-samovi nabídl, že vypluju proti jeho nepřátelům.
Teď je však odhodlán zemřít.
Chápu.
Osud.
Mým úmyslem je uzavřít spojenectví,
která pro zemi budou ekonomicky a strategicky přínosná.
Stále mám svou loď.
Vycvičím posádku.
Jen potřebuju vyplout pod něčí záštitou.
Chcete vyplout jménem Jabušige-samy?
Neříkám, že chci. Je to sráč. Ale je to statečný sráč. Taková je pravda.
A proto se ptám.
Obává se, že náš mistr brzy zemře,
a chce vyplout pod vaší záštitou.
Dle mého neuváženě usuzuje,
že nemáte v úmyslu se k mistru Toranagovi v Ósace přidat.
To je neslýchané.
Synovec má pravdu.
Odmítám.
Jabušige-sama váš návrh ve vší slušnosti odmítá.
V tom, že se mistr Toranaga vzdává, se Andžin mýlí.
Nevím, co má ten dědek za lubem, ale určitě se nevzdá.
Při Toranaga-samovi stojí i mistr Jabušige.
- Jen vy jste se ho zřekl. - Vysvětlím vám to znovu.
Zrada mistra, jemuž jste složil slib, je neobhajitelná.
Nemám vůči němu jediný závazek. To uvedl narovinu.
Na mém místě by jednal stejně.
Tato zbraň mi nepatří.
Popravdě se za ni povětšinou stydím.
Možná že v jistou chvíli nastal okamžik,
kdy jsem si nalhával, že bych zde mohl najít své místo,
ale to už je dávnou minulostí.
Prý je přesvědčen o tom, že do Japonska nepatří.
Rád bych dodal,
že moji druzi...
jsou mi...
poněkud cizí.
Co to pro mě znamená, to nevím.
Ale jsem si vědom toho, že musím vzít osud do svých rukou.
Andžin-sama je názoru, že se musí ujmout vlastního osudu.
Od té chvíle před několika měsíci,
kdy jsem vás pod tím útesem viděl na pokraji smrti,
vím, že jste člověk, který chápe, jak důležité je být strůjcem svého osudu.
Vzpomíná na chvíli, kdy jste se pod útesem ocitl na pokraji smrti.
Je přesvědčen, že sám víte, co znamená mít osud ve vlastních rukou.
Vzhledem k tomu, že je cizinec, jsem jeho chybu ochoten přehlédnout.
Nikdy bych našeho mistra nezradil.
Byli jsme povoláni na hrad, abychom mu prokázali věrnost,
a přesně to hodlám udělat.
Vaši nabídku odmítá. Se slovy, že jde o zradu našeho mistra.
Jakmile se věrnost zrodí, nezná konce.
Jinak o věrnosti nelze mluvit.
Když je však rozkazem sebevražda, rázem věrnost pozbývá veškerého rozumu.
Chcete, abych to přetlumočila?
Nebo to říkáte mně?
Tady si představuji hlavní bránu.
Zde bude stát moje čajovna.
Kiku bude mít místnost v odděleném domě.
Já tu nevidím nic.
Za tímto snem se žene celý život.
Musí být krásné mít ho konečně před očima.
O vše jste se zasloužila vy svou usilovnou prací pro ni.
Sloužit své paní
je pro mě tou největší pýchou.
Myslíte, že může nastat chvíle, kdy svou věrností dokážeme škodit?
Či dokonce ublížit?
Nemyslím si.
Už ani sám nevím, za co vlastně bojuju.
Jestliže kolem sebe nic nevidíte,
upřete zrak do dálky.
Tento pozemek byl od mistra Toranagy velice štědrým darem.
Patří mezi nejlepší v celém městě.
Kdo to stojí opodál?
Vaši sousedé.
Dle všeho jsou to kurtizány.
Kurtizány...
Dobré ráno, paní Dajojin.
Váš čaj a vaše oblíbená makrela.
Přiveďte doktora!
Dnes ráno utrpěla infarkt.
Teď už jí můžeme pouze dopřát pohodlí.
Věděla jsem, že mě ze světa vyprovodí vaše tvář.
Veškerá vaše síla. A smutek.
Zanechte už těch svých her.
Slibte mi, že propustíte rukojmí.
Išido si nezaslouží ani kapku úcty.
Smím vám dopřát léky, které vám uleví od bolesti, paní Dajojin?
Vyřiďte synovi, aby si mě našel v Čisté zemi...
Podívejte, co jsem stvořila...
Zítra se Jabušige vypraví do Ósaky.
Vedle toho, že Išidovi odevzdá mé zbraně,
mu předloží jména všech, kteří před ním se mnou pokleknou.
Tímto vás žádám o podpis tohoto listu.
Mistře...
odmítáme přijmout něco, co je nepochybně jen lstí.
O žádnou lest nejde.
Odpusťte nám, mistře,
ale tuto vaši cestu za smrtí následovat nemůžeme.
Odmítáte konat svou službu?
Naší službou je dělat vám rádce.
Pokud setrváte v Edu, bude s vámi Išido nucen bojovat zde.
Tím by celé město zničil.
Jen ať to zkusí.
Co je důležitější?
Aby přežil náš klan, nebo celé Japonsko?
O mém boji je rozhodnuto.
Mistře...
Pokud svůj postoj nepřehodnotíte,
jsem připraven...
na místě spáchat seppuku.
To všichni z vás zvažují porušení slibu?
Nechť se všichni zrádci okamžitě přiznají!
Pokud v Ósace uznáte porážku,
dopustíte se zrady vlastního rodu...
Ticho!
Tohle je mezi mnou a mistrem Toranagou.
Mým jediným opravdovým přítelem.
Mistře...
Už při vás...
stojím od doby, kdy jste si čůral do plenek.
Tak po mém boku padněte v Ósace.
Zahazujete tím vše, za co jsme kdy bojovali.
Mé rozhodnutí už padlo.
Teď je řada na vás.
Takže přeci jen věříte v bezvýznamnou smrt.
Mistře!
Váš vazal zemře nadarmo!
Nechť je tomu tak.
Mistře!
Nenuťte ho k tomu...
Svůj postoj vyjádřil jasně.
Já neustoupím.
Mistře Toranago...
Tím pádem vám dávám sbohem.
Buntaró, přines sem můj meč a ujmi se role sekundanta.
Budu tě následovat.
Ne.
Otče...
Snažně tě prosím...
Musíš dál žít.
Sám poznáš, jaké to je být odmítnut.
Nezanevři na našeho mistra.
I když se ti bude zdát, že už zanevřel sám na sebe.
Ujmi se role sekundanta.
Toranaga-samo!
To je šílenství!
Zabraňte tomu!
Odpusťte mi...
Promiňte, mistře.
Chcete projevit nesouhlas s tím, co se dnes stalo?
Každý z nás dnes utrpěl těžkou ztrátu.
Nemíním svým nesouhlasem sypat sůl do rány.
Na listech stromů jsou slyšet kapky deště.
Rosa ze slz na mých rukávech je každým dnem křehčí a křehčí,
třebaže nastává jaro.
Borovice ani přes zimu neuvadá, pouze vyčkává.
Kdybych slova v hrstku kvítí a padající listí proměniti mohla,
mé básně jako oheň by vzplály.
Uznávám vaše vítězství, Mariko.
Svou poezií jste mě vždy převyšovala.
Povězte...
Už Andžin oslovil Jabušigeho?
Ano.
Jabušige-sama ho však odmítl.
Po dnešku jistojistě změní názor.
O to se Hiromacu nepochybně postaral.
Andžin i Jabušige jsou jako jestřábi.
Krátkokřídlí a předvídatelní.
Ale...
Hiromacu-sama...
Hiromacu...
můj odvěký přítel...
si byl svého úkolu dobře vědom.
Ósaka musí uvěřit, že jsem byl skutečně poražen.
Jste připravena přiložit ruku k dílu?
Jsem připravena.
Pohněte s tím!
Rychle.
Co tam děláte?
Pospěšte si!
Tak...
Jestli mistr Toranaga zjistí, že jste se spřáhl s Andžinem...
Nemíním padnout za poblázněného starce.
Andžin je přeci nebezpečný.
Strýčku!
Co chceš?
Opatrujte se.
Nesmírně si vážím toho, co jste mi tuhle nabídl.
Spojenci.
My dva.
Spojenci.
Jsme spojenci.
Někdo se blíží.
Mistr Toranaga mě požádal, abych vás doprovodila do Ósaky.
Děkuji ti, synu.
Získal jsi mi čas.
Který nepromrhám.
Ty i Hiromacu.
Patřičně s tím naložím.
Překlad titulků: Vít Jakeš