Az előző részek tartalmából…
Egy fontosabb csata miatt kellett meghalniuk.
Most rajtad a sor.
Az andzsin biztonsága érdekében vidd el őt Adzsiróba, a halászfaludba!
Isidó urat megzavarta a hirtelen távozásod.
Kérlek, emlékeztesd az uradat, hogy én állom a szavam!
A Fekete Hajó elvisz minket Oszakából.
De magának maradnia kell.
A kurva életbe!
Andzsin!
Vigyázzon!
Sikerült neki!
Szeretném, ha kiképezne egy regimentet külföldi taktikákra
a fegyverekkel a hajójáról.
Kinevezem őt
Hatamotónak.
Ami hatalmas megtiszteltetés.
Velem tartana?
Szeretne versenyezni magával a partig.
De ne hagyja nyerni!
Azt gyűlöli.
Eszembe sem jutna.
Ómi nagyúr! Üzenet érkezett Oszakából.
Emberek!
Jabusige nagyúr a faluba jön egy vendéggel.
Kantó urával. Josii Toranaga nagyúrral.
Gyorsan, készülődjetek!
JAMES CLAVELL REGÉNYE NYOMÁN
A SÓGUN
NEGYEDIK FEJEZET: A NYOLCSZOROS KERÍTÉS
Könyörgök, kíméljen meg ettől a büntetéstől!
Toranaga nagyúr azt a címet adta az andzsinnak,
- amit helyesnek vélt. - Nevetséges!
Hatamotóként az andzsinnak jár egy hitves.
Akkor könyörgök,
hadd hagyjam el a klánt, hogy apácának állhassak!
Erről szó sem lehet.
Mit tettem, hogy ezt érdemlem?
Nem elég, hogy át kellett élnem a fiam halálát,
még egy barbárt is szolgálnom kell?
Kegyetlenül viselkedtem az imént.
Hisz Mariko asszonyt is nemrég érte veszteség.
Buntaró úr becsülettel halt meg.
Megteszem, amit kívánt,
és szolgálom tovább az urunkat.
Bízom Toranaga nagyúrban.
Csak egy évet kér.
Hat hónapba egyezett bele.
Adzsiróban minden elő lesz készítve.
Az unokaöcsém minden részletről gondoskodik.
Ez örvendetes.
Nincs vesztegetni való időnk.
A haderőinknek készen kell állniuk,
mielőtt a tanács megtalálja az apám utódját.
Az utódját?
Talán elfelejtettem mondani?
Parancsba adtam Hiromacunak,
hogy amint elhagyom Oszakát,
nyújtsa be a lemondásomat a tanácsnak.
Elnézést, uram, lemondott a régensi posztjáról?
Nem tehettem mást.
De ezzel aláírta a halálos ítéletét.
Megölte a hűbéreseit, szövetségeseit, barátait.
Végünk van!
Sőt!
Egész Izunak vége!
Elnézést kérek.
Azt hiszem, úgy helyes, ha azonnal szeppukut követ el.
Köszönöm az őszinteséged,
de amíg nem érkezik törvényes parancs,
a fejem a helyén marad.
Nagyuram, közeledünk Adzsiróhoz.
Az kinek a serege?
- Jabusige - szamáé.
- Mind Toranaga - szama hű szolgái.
Reméljük!
Jobb szakét kellett volna hozni.
Már vártam, hogy visszatérjen, bácsikám.
Ez ugyanaz a barbár lenne?
A barbár most már hatamoto.
Gondoskodj róla, hogy legyen hol laknia!
A hitvese és a tolmácsa, az özvegy Toda úrnő is ott fog lakni.
Most, hogy a tanács megbénult,
sokat érne nekik az ön feje.
Egy ambiciózus szövetséges nem szövetséges.
Megtisztel minket a jelenléte, Mariko úrnő.
Andzsin-szama, ő itt Ómi-szama, a falu ura.
Már találkoztunk.
Elnézést!
Dögölj meg, te nyafogó kis szarházi!
Uram!
Az érkezésed nagy örömmel tölti el az embereidet.
Figyeljetek!
Jabusige nagyúr!
Nagyúr, megtiszteltetés lenne, ha megtekintenéd az őreimet.
Izu szamurájai!
Megtisztel, hogy láthatom,
barátom és szövetségesem, Kasigi Jabusige hadseregét.
Sötét fellegek gyülekeznek Japán felett.
Meg kell védenünk a hűtlenektől,
akik bemocskolnák a taikó hagyatékát.
Sújtsanak le rájuk könyörtelenül az istenek!
És azok előtt, akik a hűség nevében harcolnak,
én, Josii Toranaga,
fejet hajtok előttetek.
Toranaga-szama!
Toranaga nagyúr!
Bácsikám,
az egész falu készült az érkezésükre.
Az apámat elszólítja egy sürgős ügy.
A visszatéréséig ki kell képeznünk a lőfegyveres regimentünket.
Az olcsóbb szakét kellett volna venni.
A férfiak a lyukból.
Láttad őket?
Jól vannak?
Muradzsi?
- Köszöntöm, Andzsin - szama.
Az embereim,
látni szeretném őket.
Hol vannak?
Ami azt illeti, átszállították őket egy másik helyre.
Egy biztonságos helyre.
Sajnálom, de nem…
Nézze, nem tudna segíteni nekem? Jöjjön!
Mit csinál?
A hajójához akar menni.
Mit akarsz? Eressz el!
Az a hajó nem a tiéd,
tilos odamenned.
Attól tartok, engedély nélkül nem léphet a hajóra.
A saját hajómra?
- Ha szüksége van valamire… - Szükségem van.
A pisztolyaimra és az embereimre. Látni akarom őket.
Toranaga-szama városába, Edóba vitték őket a biztonságuk érdekében.
Ami a fegyvereit illeti, elhozzuk őket, ha szükség lesz rájuk.
Ide figyeljen, Mariko!
Megállapodtunk az urával.
A hajó és a legénysége az enyém.
Ebben nagyon téved.
A hajója és a legénysége Toranaga-szama tulajdona.
És azt kezd velük, amit csak óhajt.
Nos, köszönöm, hogy ezt tisztázta.
- Andzsin - szama, ő itt Uedzsiró, a kertész.
Elnézést, Uedzsirót nem hívjuk szamának.
Nem helyénvaló.
Az otthona megtekintésre kész.
Erre, kérem!
Az otthonom?
Mindent, amit itt lát, a személyzete készített elő.
A személyzetem?
Itt találja a hálószobáját, valamint Fudzsi-szama szobáját.
És a vendégszobát, ahol én fogok megszállni.
Nem kér egy kis teát a hosszú út után?
Miért kapom mindezt?
Ez illet egy hatamotót.
Várjon egy kicsit! Meddig kellene itt maradnom?
Nagakado-szama szerint a kiképzés legalább hat hónap.
Elnézést, hat hónap?
Beleegyezett, hogy kiképzi az embereket.
Igen, emlékszem, a hajómért és az embereimért cserébe.
- Kérem, legyen türelemmel, Andzsin - szama!
Hatamotóként kapott otthont és nagyvonalú jövedelmet, évi 240 kokut.
Nem akarok semmilyen kakukkot.
- És Fudzsi - szama lesz a hitvese.
Bizonyára elragadó teremtés, de nem akarok nőt.
Nem akarom, hogy felmelegítsen.
Senkivel sem akarok felmelegedni.
Akárhogy is, ő fog gondoskodni a házáról, a szolgálóiról
és az anyagiakról.
Ha visszautasítaná, megsértené az urunkat.
Pedig visszautasítom.
Mindezt visszautasítom.
Megmondtam Toranagának, mik a feltételeim.
- Elnézést, Toranaga - szamának.
Erre lelépett a francba.
Megint egy rohadt fogoly vagyok.
Csak jobbak az életkörülményeim.
Hat hónap.
Hat hónap…
Még a szakéból sem ivott…
Átkozott Toranaga…
Megmentetted az életét Oszakában,
erre az arcodba köp.
Mondd csak, Ómi,
megtaláltad a férget,
aki szólt Toranagának a barbár hajóról?
Még nem.
Mégis mit csináltál egész idő alatt?
A koszodédat illatosítottad?
Ő még csak egy fiú.
Túl fiatal, hogy vezesse a falut.
Az istenek kinevetnek!
Isidó bizonyára azt hiszi, hogy elárultam.
Úgy nézek ki, mint aki elkötelezett egy veszett ügy mellett.
Hogy kiképezzek katonákat
lőfegyverek használatára egy barbárral.
Mégis mi a fenét csináljak?
Ez a lőfegyveres regiment
attól még a bácsikám serege.
Ha megengedi,
a maga birtokában vannak a fegyverek és az ágyú.
Amíg Toranaga nagyúr vissza nem tér, mind a magáé.
Lehet, hogy a tanács talál egy ötödik tagot.
Még felelősségre vonhatják Toranaga nagyurat.
És aztán?
Önnél maradnának a puskák és lőfegyverek,
amiket felajánlhat ajándékként Isidó nagyúrnak.
Nem muszáj itt lennie.
Menjen el!
Nem hagy békén.
Bárhová megyek, jön utánam.
A szokás szerint a hitves nem alhat, míg a férj ébren van.
Ez egy ostoba szokás.
Nem kellene a mohára lépnie.
Nagy tiszteletlenség.
Ha megengedi,
úgy hiszem, Fudzsi-szama jobbat érdemel.
A néhai férjem unokahúga.
Művelt és előkelő származású.
Hát ez igazán csodálatos.
És nemrég halálra ítélték a férjét és az újszülött fiát.
- A férje megsértette Isidó - szamát,
és tenni kellett valamit, hogy elkerüljék a vérontást.
Akkor nem gyászolnia kellene?
Ahelyett, hogy egy itt rekedt angolt követ?
Mi úgy gyászolunk, hogy folytatjuk azok harcát, akiket elvesztettünk.
Baromság!
Egy csecsemőnek nincs harca.
- A gyermek apja Toranaga - szamát szolgálta.
És a maga hitveseként Fudzsi-szama is szolgálhatja.
Kapott egy feladatot.
Nem látszik rajta.
Hogy gyászoló anya…
vagy hogy özvegy.
Ismeri „A nyolcszoros kerítést”?
Már kiskorunk óta
azt tanítják nekünk, hogy építsünk egyet magunkban.
Egy áthatolhatatlan falat, ami mögé visszavonulhatunk, ha kell.
Meg kell tanulnunk figyelni, anélkül, hogy hallanánk.
Például figyelhetünk a lehulló virágszirmok hangjára,
a kövek növekedésére.
Ha igazán figyelünk, a jelenlegi helyzetünk megszűnik létezni.
Ne tévessze meg az udvariasságunk, a hajlongások, a szertartások útvesztője!
Mindezek ellenére lehet, hogy valahol messze vagyunk magától.
Biztonságban, egyedül.
Küldd el a pokolba!
Ómi-szama ragaszkodik hozzá, hogy ma hagyja itt a fegyvereit.
Felejtse el! Ők mindenhová viszik a kardjaikat.
Azt mondja, a lőfegyver más. Adja át őket.
Nem, érti? Nem. Már nem vagyok a foglya.
Ott, ahonnan én jövök, a vendégeket kérni szokták.
Kérem, várjon! Kérem!
Erre semmi szükség! Hatamotóként védelmet élvez.
Valamiért még mindig gyötör az első találkozásunk emléke.
Add ide a puskákat!
Nem!
Nem.
Mariko-szama, mondja meg az andzsinnak, hogy adja ide nekem fegyvereit!
- Adja a puskáit Fudzsi - szamának!
A hitvese. Az élete árán is megvédi őket.
- Én is meg tudom védeni magam. - Andzsin-szama!
Kérem, adja ide őket!
Mondja meg ennek a szószátyár faszfejnek, hogy mehetünk!
Az andzsin mély tisztelettel
bocsánatot kér a félreértésért.
A fegyvereket!
Kérem, induljon!
Ez nagyon jó volt.
Nagyon jó.
Jabusige-szama azt mondja, az embereinek nem kell megtanulniuk
az újratöltést és a muskéta tisztítását.
A portugálok hoztak puskákat 50 éve.
Tudjuk, hogy kell használni őket.
Hát persze, hogy tudják.
A taktikákkal akarok kezdeni.
Idegen módszerekkel, amiket nem ismernek az ellenségeim.
Olyan taktikák érdeklik, amelyeket az ellenségeink nem ismernek.
Értem.
Taktikák…
Ez volt az egyezség.
Toranaga nagyúr megtette ezt a férfit a hatamotójának.
Viselkedjen ahhoz méltón!
Akkor hadd meséljek a taktikákról!
Először is, elmesélek egy nagy csatát.
Úgy hívjuk, Málta ostroma.
Málta ostromáról fog beszélni.
Azt mondja, nagy csata volt.
Hatvanezer török, az Oszmán Birodalom krémje
harcolt 600 keresztény katonával, akiket pár ezer máltai segített
a hatalmas Szent Elmo-erődben.
A lovagok kitartottak a hat hónapos ostrom alatt,
és az ellenség megszégyenülve visszavonult.
Azt tanítják, így menekült meg a Földközi-tenger,
- és ezért elnevezték őket… - Elnézést. „Tanítják”?
Igen.
Mikor volt ez a csata?
Úgy 35-40 éve.
Vagyis maga nem vett részt benne?
Nem is élt, amikor ezt a csatát vívták.
Hé!
Miről beszéltek?
Elnézést kérek, csak tisztázni akartam valamit.
Azt javaslom, hogy kezdje újra,
és egy olyan csatáról beszéljen, amelyben maga is harcolt!
Mint ahogy azt már többször is említettem,
én navigátor vagyok. Érti?
Nem sok gyalogsági harcra kerül sor a tengeren.
Mi történt?
Mariko-szama,
kérem, mondja meg neki, hogy szerintem a lőfegyveres harc
semmit sem ér az angol tengeri hadviseléssel szemben!
Azt mondja, hogy taktikák helyett
inkább az angol tengeri hadviselésre tanítana meg minket.
Az oszakai vár bevehetetlen.
Kardokkal, sőt kovás puskákkal is hónapokig tartana az ostrom.
De ha lehorgonyozna a hajóm ágyúkkal pár ezer jardnyira,
a seregük áttörhetne a várfalon anélkül, hogy akár egy nyíl megkarcolná az arcukat.
Hadd mutassam be!
Emeljétek fel!
Jól van. Előre!
Hogy mondom, hogy „hátra”?
- „Hátra!” - Usiro.
Hogy tudná egy ágyú eltalálni ezt a célpontot?
Ráütne az ékre?
Ez nevetséges!
Az ágyúk sosem pontosak.
A portugálok megpróbálták évekkel ezelőtt.
Töltsék meg az ágyút!
Lőport! Menjenek a közeléből!
Tűz!
Menjenek a közeléből, és tűz!
Szép volt!
Talán az ő ágyúja jobb.
És lőport!
Lőport!
Mondja meg nekik, hogy futamítsák meg az ellenséget!
Ügyeljenek az irányvonalakra!
Nem, az még túl korai.
Kitűnő munka!
halálra égett
Ez gyönyörű!
Eleget tanulnak, és jó ütemben.
- Igen. Toranaga - szama elégedett lesz.
Máshogy is tudnék segíteni neki.
Az Erasmus csak egy hajó,
de egy flottával más lenne a helyzet.
Az embereim segíthetnének építeni egyet.
Bocsásson meg, Andzsin-szama, de ne feledje, hogy Toranaga-szamához kell
hűnek lennie, nem a parancsaihoz, amik ide hozták.
Milyen parancsok?
A portugálok elleni bűntettei.
Olvastam, amit a saját szavaival írt.
Jobb, ha tudja, hogy az urunk nem fog az ellenségei ellen fordulni.
Magának pedig jusson eszébe, hogy háborúban állunk.
A nagyura és a királynőm is, és vannak közös ellenségeink.
Katolikusok akarták megölni Oszakában.
Igen, magát.
Mert félnek attól, amit adhatok neki.
Egy modern flottát. Hasznára lennének a hadihajók.
Fogalma sincs róla, mi lenne az uram hasznára, és mi nem.
Úgy tűnik, mindketten a saját urunkat szolgáljuk.
Jézusom!
Ez mi a franc volt?
Csak egy kis földrengés.
Egy kis micsoda?
Több ilyenben is lesz része, amíg itt van.
Cunamik is szoktak jönni a tengerből,
a falvakban és városokban pedig tűz szokott kiütni.
Ezért építünk olyan házakat, amiket könnyű felhúzni.
Mert a halál ott van a levegőben, a tengerben és a földben.
Bármikor eljöhet értünk.
Mielőtt beleavatkozna az ügyeinkbe, ne feledje,
élünk és meghalunk!
Ezen túl semmit sem befolyásolunk.
Kis földrengés.
Szeretlek, Kiku…
Megint azok az ágyúk…
Amióta a barbár idejött,
csupa baljós hírt hallok.
Kiku kisasszony, az éjjel éneklő madár,
aki vigyázza a faluja jólétét.
Lenyűgöző!
Ne gúnyolódjon, kérem!
Az egész falu nyugtalan, amikor itt van Jabusige nagyúr.
A nagybátyám az urunk.
Nehéz természetű ember,
de tőle függ, hogy virágzik-e a falunk, vagy sem.
Bárcsak maga lenne az urunk!
És aztán… Nyomni!
Nyomni!
Négyes számú!
Négy.
Hozzanak láncos golyót!
Láncos golyót!
Nyomni!
Igen.
Kérem! Köszönöm. Igen.
A láncos golyó nagyobb hatósugárban okoz kárt,
és kár mértékét is növeli.
Meglátják.
És…
Ez az!
És hátra!
Megvolnánk.
Isidó nagyúr emberei közelednek nyugatról.
Áttörtek az ellenőrzőponton.
Nebara Dzsózen vezeti a sereget.
Mi történt?
Mintha háborúra készülnétek.
Kérlek, értsd meg!
Nem tudtam, hogy Toranaga aznap este megszökik.
Meghívás.
Térj vissza Oszakába!
Fogadj ismét hűséget a tanácsnak,
és vállald a tetteid következményét!
Ez egy félreértés.
Visszautasítod?
Ha megölsz, Isidó elveszít egy fontos szövetségest.
Tehát döntöttél.
Megmondom Isidó nagyúrnak, hogy az ellensége vagy.
Hát nem érted? Háború közeleg.
Megfosztanád Isidót az egyetlen esélyétől a győzelemre?
Nézd!
A barbár ágyúi…
Még sosem láttam azokhoz foghatót.
A keresztények golyói összeaszalódnak a látványuktól.
Régóta ismerlek már.
Kérlek, maradj az éjszakára!
Holnap is gyakorlatozunk.
Ha nem nyűgözünk le, magam küldöm el a fejemet Isidónak.
Rendben?
Jól van.
Készítsetek elő szállást Dzsózen úrnak és az embereinek!
Holnap megtekintik a tüzérségünk bemutatóját.
Mi okból?
Szeretném, ha látná, mire képesek a fegyvereink.
Aztán visszatér Oszakába, ahol a nagyurak mind reszketni fognak
az apja hatalmas erejének hírétől.
Alig várom, hogy reszkessek.
Oszakába hívattak.
Hogy fogadjak hűséget a tanácsnak.
És nemet mondasz.
Természetesen, Nagakado úrfi.
Már a feltételezés is sért, hogy elárulnám az apját.
Az életemet adnám az apjáért.
Nem hiszem el, hogy ezért az emberért adom az életem.
Ha odamegy, fel fogják vágni a hasát.
Ebből nincs kiút.
Nevetséges, hogy így érjen a vég.
Talán van megoldás.
Az oszakai régensek nyomást gyakorolnak Jabusigére?
Szökevénynek nyilvánítják a parancsmegtagadásért,
ha viszont visszatér Oszakába, szeppukura fogják kényszeríteni.
Egyen! Kérem!
Mi az ott magánál?
Ez nem magának való.
Hogy érti? Hadd kóstoljam meg!
Az andzsin megkóstolná a nattót.
Meglehetősen eltökéltnek tűnik.
Mariko-szama, megmondana valamit Fudzsinak a nevemben?
Szeretnék bocsánatot kérni azért, ahogy akkor viselkedtem, amikor idehoztak.
Az andzsin bocsánatot kér a goromba viselkedéséért.
Azt hiszem, így adnak ajándékot. Elnézést kérek az ügyetlen csomagolásért.
Meg akarom köszönni, hogy ilyen kitűnően szolgálja a házat.
Szeretném, ha elfogadná ezt a hálám jeléül.
Jobb fegyvert nem is kívánhatna tengerész, és nagyon fog hiányozni.
De ha jól akarja végezni a munkáját, a legjobbra van szüksége.
Ajándékba adja a fegyverét.
Mihez kezdenék vele?
Megtanítom használni.
Ő lesz a legrettegettebb hölgy Japánban.
Azért adja, hogy megvédje vele őt a jövőben.
Előbb húzok elő egy lovat egy lopótökből.
Kedves próbál lenni.
Megbántottam őt?
Az apáméi voltak, aki már halott.
Kérem, mondja meg neki,
hogy nem lehetek olyan férfi hitvese, akinek nincs kardja.
Fudzsi-szama, mint a hitvese, szeretné, ha viselné a családja kardjait.
A néhai apja bátorságának jelképei.
Nem fogadhatom el.
Kérem, vegye el őket.
Fudzsi-szamának igaza van abban, hogy hatamotóként
nem helyénvaló, hogy nem tart magánál kardot.
El kell fogadnia.
Kérem!
Nagyon kö… „gozirimaszuru”.
„Gozarimaszuru.”
Egy nap jól fogom mondani.
Emlékeztetem, hogy nem köteles megkóstolni ezt az ételt.
A sajtra hasonlít.
Olyan mint a büdös…
valószínűleg romlott sajt.
De egészen ízletes.
Kellemetlen, hogy Dzsózen látta az ágyúkat.
Félek, beszámol a taktikánkról Isidónak.
Azok az arcátlan szarevők!
Talán üzennünk kellene az apjának.
Kérdezzük meg, ő mit tenne!
Mindenki haszontalannak tart.
Elkényeztetett, gyenge, Minovara ficsúrnak.
De valakinek meg kell védenie a nevünket.
Mégis…
Az apja engedélye nélkül jobb, ha nem kezd háborúba.
Úgy beszélsz, mint ő.
„Sose lépj elsőként!”
„Várd meg, hogy hibázzon az ellenség!”
Nagyon nehéz helyzetben vagyunk.
Bárcsak megértené az apja!
Sosem hallgat másokra.
Akkor holnap
nem tehetünk mást, mint hogy felfedjük a taktikánkat az ellenség előtt.
Ómi!
Ne üzenj az apámnak!
Majd én elintézem.
Gyönyörű!
- Francba! - Bocsánat!
- Fudzsi - szama azt mondta, sétálni ment.
Igen, jól mondta.
Örülök, hogy meggondolta magát a fürdéssel kapcsolatban.
Leülne, kérem?
Meg akartam köszönni a Fudzsi-szamának adott ajándékot.
Sokat jelentett neki, hogy kapott valamit.
Akárcsak az ő ajándéka nekem.
Azt is elmondanám, hogy téved, miért vagyok Adzsiróban.
Semmi köze az egyházhoz.
Folytassa!
Nem tudja a családom nevét.
De jól ismert név Japánban.
Sok évvel ezelőtt…
egy nagy igazságtalanság mindent elvett tőlem.
Hosszú ideig nem találtam vigaszt arra, ami történt.
De nemrég Toranaga-szama megoldást ajánlott.
Miféle megoldást?
Azt mondta,
úgy tervezik a házaikat,
hogy gyorsan újjá lehessen építeni őket.
Ha egy házat 50-szer lerombolnak és újjáépítenek,
ha meglátom, nem fogom látni a romjait.
Csak a házat.
És én itt egy nőt látok.
Aki nem tartozik nekem magyarázattal.
Mi is a neve?
A szülővárosának.
London.
Olyan város, mint Oszaka?
Nos…
Városnak város, de nem olyan, mint Oszaka.
Zsúfolt, mocskos.
De van mit csinálni.
Mit csinálna ott egy ilyen estén?
Nos, ha velem lenne, távol a Japán-szigetektől,
elvinném a királynőmhöz.
Fogadna bennünket?
Igen, biztosan.
Bejárnánk a Richmond-palota birtokát.
Elköltenénk egy giccses vacsorát.
Aztán engesztelésként elvinném színházba.
Itt vannak színdarabok?
Igen. Nagyon népszerűek.
Bár többnyire szomorúak és tragikusak.
Nálunk is vannak tragédiák.
Kárhozatra ítélt szerelmekről, elátkozott királyokról.
És utána?
Gondolom, elmennénk sétálni.
Igen.
Szanposzuru a Temze partján.
Hatalmas folyó.
Keresztülfut a városon, és éjszaka nem semmi látvány.
Az ember szinte megfeledkezik magáról.
A gondjairól, a múltjáról és…
mindarról, ahogy az élet…
tönkreteszi.
Mindez eltűnik.
És olyankor szabad.
Igen.
Azt hiszem.
- Aludjon jól, Andzsin - szama!
Ma gyönyörű az eső.
Eső.
Jó reggelt!
Úgy látom, jó kedve van.
Megvan rá az okom.
Jó társaságban töltöttem az estét.
Tehát elégedett volt a kurtizánnal? Örömmel hallom.
Úgy gondoltuk, örömteli ajándék lenne.
Nem értem. Maga nem…
Figyelmes ajándék volt.
Már kard is van nála?
Ez rossz előjel.
A mai bemutató célpontjait
maga Nagakado úrfi jelölte ki.
Csodálatos!
Nagakado úrfi talán vihetné valamire a színházban.
A gyakorlat során az ágyú keresztül fog lőni a mezőn,
és tökéletes pontossággal fog célba találni.
Nagakado úrfi!
Mi lenne, ha elkezdenénk?
Mindenki lépjen hátra!
Hátra!
- Mi történik? - Nem tudom.
Nebara Dzsózen!
Tűrhetetlen a jelenléted.
Megsértetted az apám nevét.
Kárpótlást követelek.
Mit jelentsen ez?
Tegye el a kardját!
Dzsózen a régensek megbízott hírnöke.
Ki rendelte ezt el?
Én.
Josii Toranaga fia,
Josii Nagakado rendelte el.
Ez döbbenetes provokáció!
Az apja hallani fog erről.
Nem érdekel.
Mi több, szeretném, ha hallana.
- Senki sem állítja meg? - Ne avatkozzon bele!
A szamurájok nem így harcolnak.
Vadállatok vagytok.
Mindannyian…
Dzsózen…
Háború lesz.
A feliratot fordította: Imri László