Quasi hi som. Ja ho veureu: és com una ciutat.
Bé, no. És com un poble amb molts nens.
I sempre n'arriben més.
Ens ho passem molt bé i ens cuidem els uns als altres.
Oi, Luci?
Però no us penseu que no farem classe.
Heu d'estudiar matemàtiques, espanyol…
Al principi trobareu a faltar les parets, però és millor que res.
Cornelia, estàs molt callada, no?
T'ha agradat el llibre? En tinc més.
A la biblioteca ens en donen uns quants al mes.
De vegades fem una xocolatada a casa meva. Amb dolços.
Us agrada la xocolata?
Per on vas?
Ja ho veureu. Hi ha molts nens.
Vinga, baixeu tots.
Va.
Vinga.
Luci, que no es despistin els més petits,
que els donaran roba neta, d'acord?
Et quedes aquí sola?
Vinga, no siguis tossuda.
M'és igual si baixes o no.
Però deus voler menjar, no?
On has après espanyol?
Sé que has passat coses dures. Ho sé.
Però aquí tots som amics.
Hi ha molts nens que volen jugar amb tu.
I si no vols jugar i t'estimes més llegir, tampoc passa res.
No t'espantis. Baixa quan vulguis.
Vinga.
Vinga, això és casa teva. Mira, allà trobaràs menjar…
Ei!
És teu?
També m'agrada llegir.
Com et dius?
Cornelia.
Jo soc Tábata.
Acabes d'arribar, oi?
Si necessites res, aquella és casa meva.
I aquell és el meu cotxe.
Vinga.
Has pres mal?
Adeu, Cornelia.
Ha sigut un accident, ho has vist.
No? Ho has vist, ha sigut un accident.
No sé què ha passat.
Hem d'anar al quarter.
No podem anar al quarter. Rosario diu que tots hi van.
Tothom, a buscar-nos. Ens mataran.
I què fem, Teo?
Ens quedem aquí mirant com plou?
No ho sé, però no podem anar al quarter.
És una bogeria.
Els que buscaven el Jordán ara ens busquen a nosaltres.
Oblida-te'n. No passarà res.
D'aquí una hora, anem a l'anatòmic de Granada.
Farem la paperassa i demà no haurà passat res.
Escolta, millor. Et quedes a casa i jo me n'ocupo.
Tots dos ens hauríem de quedar a casa i rebobinar, com si no hagués passat.
-Ja. Però sí que ha passat, Teo. -Però ha sigut un accident, cony.
Ho has vist. Ha sigut un accident.
No he vist res.
Com? Ho has hagut de veure.
Ho has… No sé què ha passat. Crec que quan anava a treure l'arma…
Tenia els dits engarrotats i no sé què ha passat.
L'arma s'ha disparat. T'ho juro, no sé què ha passat.
I la Carmen?
No penso en altra cosa.
Per què no m'expliques què passa?
-Què passa de què? -Amb ella, Teo.
No m'ho tornis a preguntar.
Carmen!
Para!
Hola, castanyola.
Veig que t'has adaptat bé,
tot i que encara no vols parlar amb ningú.
No vols parlar amb mi?
Sí. T'he portat una cosa.
Per aquí! Per allà!
Per aquí!
M'agrada que riguis. Tens un somriure preciós.
L'important és que estiguis bé.
Té. Perquè siguem bons amics.
"Vampirs a Walpurgis."
No he sigut mai bon lector, però sí bon estudiant.
Tenia bona memòria.
T'agrada?
Ets la noia més llesta del campament.
Bé, et deixo que continuïs amb les teves tasques.
Un dia em diràs on vas aprendre a llegir en espanyol tan bé.
Sí? Adeu, castanyola.
Sant Cristòfol, ho tens. Sant Cristòfol de l'amor.
Sant Cristòfol, ho saps. Sant Cristòfol, perdona'm.
Sant Cristòfol, ets de tots. Sant Cristòfol, ho sé jo.
Cornelia, no parles mai?
Potser et volen escoltar en espanyol.
Amb el teu accent.
Merda.
-Què passa? -Doncs res.
-Què tens? -Aquí teniu les nenes.
On som?
No ho sé.
Cornelia, ja veuràs que no és res.
Només és l'impacte de veure sang. Oi, Luci?
L'important és que arribem al campament i puguis descansar.
Que dormis molt.
Tinc unes gominoles que t'ajudaran a dormir i a no pensar.
I aquell home, hòstia, no sortirà impune, et dic jo que no.
Fas molta bondat, Cornelia.
Parlen molt bé de tu.
Bé.
Ja està.
Puc seure aquí?
Amb tu?
O aquí?
O potser aquí?
No, millor…
Aquí?
T'agrada el que llegeixes?
També em sé un conte.
-Un conte? -Bé…
No és exactament un conte.
Però potser t'agrada.
Allà mateix, just allà…
hi ha un arbre.
No el pots veure.
Però és allà.
Un arbre molt vell i savi.
Amb una escorça molt vella, com…
Com l'arbre on seiem.
És un arbre que pot viatjar.
L'arbre viatja?
Sí, és un arbre que es mou.
És un arbre sagrat.
Però no pot parlar, tot i que té molts de noms.
Perquè té moltes branques.
Aquest campament i la seva gent són només una petita branca.
En té moltes més.
Molta gent, moltes criatures.
Criatures difícils de veure.
També té arrels.
Unes arrels profundes, de coses molt antigues.
I un tronc enorme.
Un tronc que sembla un gegant ballant.
L'arbre és meravellós.
Un dia van venir uns homes d'una serradora
a tallar-lo, per quedar-se l'arbre per a ells.
Són molt egoistes, els homes.
Però un grup de gent va decidir unir-se per protegir l'arbre
i va aprendre a moure'l.
A moure'l com ell es mou.
Però els de la serradora…
no es van donar per vençuts.
Van continuar buscant-lo i buscant-lo…
I buscant-lo.
Però en realitat és allà.
Aquí mateix.
M'ha agradat la història.
Me n'alegro.
Pots venir sempre que vulguis,
seure i mirar l'arbre.
Però no ho pots dir a ningú.
És un secret.
Per què no menges mai? Me n'he adonat.
Sempre deixes el menjar. No t'agrada menjar?
Es pot dir que no. No m'agrada, no.
Prefereixo donar-lo als gossos.
Els gossos han oblidat com caçar.
Si jo no els dono menjar, qui ho farà?
Puc donar menjar als gossos?
Segur que pots, però…
Te n'has de guardar per a tu.
Has de ser prou forta.
-No. Carmen, no, per Déu. -Deixa'm passar.
No ens donis més problemes. No has vist què tenim aquí?
Són el meu fill i marit. Obre'm.
Carmen…
Deixa'm passar.
No, Carmen. No…
-No, sisplau. -Què has fet? Deixa'm!
Em vols matar? És el que vols?
-Para! -Em vols matar?
Fora!
Deixa'm anar!
Què heu fet? Vull veure el meu fill, sisplau!
Vull veure el meu fill!
-Deixa-me'l veure. -No puc, Carmen.
No puc.
Sisplau.
Anirem al forense de Granada amb el Josué. També ens emportarem el Jordán.
Sisplau, el vull veure.
-Ho entenc, però no puc. -Només un moment.
Ho sento, Carmen.
Déu meu!
Necessito que em parlis de la nena.
Qui era?
-La vas veure? -No ho sé.
-La vas veure o no? -No ho sé. No m'ho demanis més.
Vull veure'l.
Quina merda de lloc.
Ha sigut un accident. Jo hi era.
Si no el creus, creu-me a mi.
Teodoro…
Tu sabies…?
Sabies que el Teodoro es va intentar enrotllar amb la seva germana? Ho sabies?
Com estàs?
No ha estat mai bé del cap.
Com està la Carmen?
Què fas? Què cony fas?
Deixa'm anar!
Què et va passar amb ell?
No ha dit mai res.
Ets molt llest.
Deixa'm anar!
Deixa'm anar, coi!
-Per què no m'ho vas dir? -Què no et vaig dir?
Per què no?
Deixa'm anar!
Ja saps què va passar.
Per què no em vas dir que era el teu fill?
Vols viure?
Tranquil·la, vine.
Vine.
Estic somiant?
No.
No et preocupis.
No et faré mal.
Vols viure?
Vine aquí.
Beu.
Subtítols: Mar Rivero
Supervisor creatiu: Roger Peña