ЗА МОТИВАМИ КОЛОНКИ THE NEW YORK TIMES «СУЧАСНЕ КОХАННЯ»
ПРИСУТНІЙ ХУДОЖНІЙ ВИМИСЕЛ
Сучасне кохання: Токіо
13 ДНІВ Я ЙОМУ ВІРИЛА
Перепрошую за спізнення.
Ласкаво просимо.
- Я теж вип'ю кави. - Так, пане.
- Погляньте. - Так.
- Це ж неправильне фото, так? - Ваша правда.
- Йоджі Сузукі? - Це я.
П'ятдесят років, генеральний директор компанії з нерухомості?
Усе правильно.
У чому тоді річ?
У них лише фото неправильне.
Атож.
Певно, клуб прикріпив не те фото.
Я з ними поговорю.
Добре…
Поставте отут.
Вони дуже перепрошують.
Ясно.
- Вибачте за непорозуміння. - Нічого страшного.
Я тоді піду. Можливо, ще побачимося.
Агов.
Я розумію ситуацію.
Може, забудемо про це
та трохи поговоримо, якщо ви не проти?
Але…
чому в нас є відчуття провини?
- Щодо нашого знайомства? - Так.
Ну…
Це прийнятніший спосіб для молоді?
Побачення прийнятні лише в піднесеному прагненні одружитися і завести дітей?
А якщо з цим ми зазнали невдачі,
то маємо відчувати провину? Це так працює?
Я б не назвав це невдачею.
Шлюб і діти - це хіба успіх? Справді?
Так?
Думаю, ми не можемо оцінити своє життя до моменту своєї смерті.
Моменту своєї смерті?
Ми що, думаємо: «Зараз я помру»?
А потім думаємо: «Я щойно померла»?
Яка різниця? Після смерті все одно нічого немає.
Дозволю собі не погодитися.
Не уявляю, що там після смерті,
але не можу сказати, що нема нічого, просто тому, що я цього не уявляю.
Мені було весело.
Побачимося.
Дайте хоч свій номер телефону.
090-0145-9638.
Бувайте.
Тому ми проводимо низку розслідувань.
Запевняємо, влада зробить усе можливе,
щоб споживачі, які придбали ці заморожені продукти, отримали відшкодування.
То ви визнаєте відповідальність за нібито фальсифікацію
дат виготовлення?
Я такого не казав.
Ми чекаємо на результати
низки розслідувань
і поставимося до них дуже серйозно.
Хто проводить розслідування?
Кілька експертів.
Але їх обирає Міністерство сільського господарства.
Хіба це не має робити третя сторона?
Справа в тому, що…
якість продуктів харчування залежить від сировини.
Отже, ви хочете сказати, що виробник непричетний?
Ні. Я ж сказав,
що після ретельної перевірки імпортованої сировини
ми розглянемо контрзаходи, у такому порядку.
Це якесь безглуздя.
Хіба ви не відбираєте сировину, з якої вироблятимете продукти харчування?
Мені сказали, що деталі процесу
визначає виробник.
Ця афера зачепила різноманітні продукти, як-от локшину та вареники.
Усі схвалено Міністерством сільського господарства, так?
Це був якийсь недогляд у процесі схвалення?
Чи до певних виробників було особливе ставлення?
Як ви гадаєте, директоре Йосімото?
Сато, коли зможеш узяти інтерв'ю про підтасування іспитів у медуніверситеті?
Ну…
Візьми інтерв'ю в декана чи когось вище.
Так, пані.
Признач дату та підготуй матеріали, добре?
Зрозумів.
Коли зможеш?
Думаю, десь післязавтра.
Чекаю завтра до третьої.
- Зрозумів. - От і добре.
Що це таке?
Це зайві з художнього відділу.
Я їх не хочу.
Добре. Що мені з ними робити?
- Ти куди? - Піду перевірю графік.
Агов! Не залишай їх там. Забери із собою.
Вибачте. Я їх викину.
Нарешті.
Я так стомилася.
Є.
Що мені робити?
- Я це зробив! - Було б добре, якби ми були в студії,
а це такий сором. Вибач.
Чому я чекаю?
Чому я чекаю на тебе?
Що? Та ну!
О ні!
Знущання якесь.
За що?
Та ну!
Серйозно?
Мені треба говорити?
Необов'язково.
Ви можете говорити, скільки хочете.
Гаразд.
Вражає.
Усе, як нове.
Не певен, що ця конструкція витривала.
Це найкраще, що я зараз можу.
Вам слід звернутися до професіонала.
Дуже дякую.
Вам треба ще щось полагодити?
Справді?
Так.
Шпалери отут…
Мене вже давно вони дратують, але я нічого не змогла вдіяти та здалася.
Треба переробляти всю стіну?
Можна.
Пане Сузукі, ви займаєтеся нерухомістю, так?
Атож.
Тому ви стільки знаєте про ремонт у домі?
Ні. Це хобі. Я любитель.
Ясно.
Не проти, якщо я називатиму вас Момоко?
Гаразд.
Тоді я називатиму вас Йоджі.
Домовилися.
Ти працюєш на телебаченні?
Усе правильно.
Певно, це така гламурна робота?
Це безглуздий бізнес.
Безглуздий?
Це лише робота. Зупинімося на цьому.
Я не хочу говорити про роботу.
Дані лише за минулий рік?
Так.
А якщо університет скаже, що ця статистика «просто збіг»?
Очевидно, що чоловікам завжди надавали перевагу, так?
Нам потрібні дані принаймні за останні десять років,
щоб довести нерівність при вступі між чоловіками та жінками!
Як інакше ми виведемо їх на чисту воду?
Я все перероблю.
Гей.
Що це?
Взяв на прокат. Для зміни темпу.
Нічого собі.
- Ночуватимемо в наметі? - Так.
Це буде мій перший раз.
У мене є тільки такі.
Не хвилюйся. Вони підходять.
Яка тобі подобається більше, Йоджі?
Обирай.
Це буде твоя чашка.
Я візьму оцю.
Добре, тоді я візьму цю.
Де намет?
Повернімося по наших слідах.
Думаю…
це в цьому напрямку.
Навіть якщо підемо назад, ніколи не дійдемо.
Ми вже загубилися.
Ця афера зачепила різноманітні продукти, як-от локшину та вареники.
Усі схвалено Міністерством сільського господарства, так?
Це був якийсь недогляд у процесі схвалення?
Чи до певних виробників було особливе ставлення?
Як ви гадаєте, директоре Йосімото?
Ви вже мене це питали.
А я вже дав вам вичерпну відповідь.
Ви забули?
Раджу вам гарненько відпочити.
Ми повертаємося в офіс. Ти з нами?
Ні.
Я відразу додому.
Гаразд. Тоді на добраніч.
І вам.
- Добраніч. - До зустрічі.
Відпочивай.
Дякуємо, що їздите з нами.
Будь ласка, не залишайте своїх речей.
Агов!
Так?
- Перепрошую. - Я вас слухаю.
Ви пан Йоджі Сузукі?
Так.
Ну…
Можете глянути?
Так, це я. Це мій файл із клубу знайомств.
Ясно.
Де ви це взяли?
Ну…
Я загубив такий примірник кілька днів тому.
Він доволі особистий, тому я хвилювався.
Певно, це той, що ви загубили.
Ви так думаєте? Вони всі однакові.
Ну, добре.
Йоджі.
Що?
Йоджі Сузукі.
Що?
Просто промовляю твоє ім'я.
Усе, я завершив.
Піду в магазин.
Ні.
Тільки не так.
Вибачте.
Ласкаво просимо.
Ні. Не зникай отак.
Вибач. Ти мене шукаєш?
Я пішов в інший магазин.
Ремонт закінчився,
тому я трохи розщедрився.
Дякувати богу.
Мабуть, у мене просто були дурні думки.
Дурні? Наприклад?
Пусте.
Забудь, що я сказала.
А знаєш, твоя правда.
Я не Йоджі Сузукі. І не генеральний директор компанії з нерухомості.
Я ночую в притулку.
Я бездомний.
Що ти сподівався з цього мати?
- Гроші? - Нічого такого.
Я випадково знайшов роздруківку з клубу знайомств і спокусився.
Мабуть, схотів бодай трохи скуштувати щастя.
Мене це взагалі не турбує.
Мені байдуже, що ти не Йоджі.
Скільки днів ми вже знайомі?
Тринадцять.
Уже 13 днів?
Як летить час.
Перепрошуємо.
Номер, який ви набрали, відключено або більше не обслуговується.
Перепрошуємо. Номер, який ви набрали…
Номер, який ви набрали, відключено або більше не обслуговується.
Перепрошуємо…
Так, був один чоловік.
Років п'ятдесяти без імені.
Цікаво, що з ним сталося.
Я його давненько не бачив.
Останнім часом він виглядав чепурним і життєрадісним.
Я подумав, можливо, він повернувся до нормального життя.
Але, знаєте, таким, як він, важко пристосовуватися.
Вибач, вона була в мене весь цей час.
Не страшно.
Вона твоя, Йоджі.
Тримай.
Дякую.
Я тебе всюди шукала.
Серйозно? Де?
У місцях, де ти міг би бути.
Справді?
Я шукала скрізь, але й сліду твого не знайшла.
Я навіть подумала,
що все це могло бути ілюзією із самого початку.
Повечеряєш зі мною?
Запропонувати можу небагато.
Я можу думати лише про смерть.
Не знаю, мені стане краще чи гірше.
Але не можу викинути це з голови.
І це поступово перетворюється на надію.
Я відчуваю те ж саме.
Усі це відчувають.
Так, мабуть, твоя правда.
Це ж ти сказав, ніхто не знає, що буде після нашої смерті.
Я з тобою згодна.
Але в цю мить
я жива.
І гадки не маю, що станеться завтра.
Чи хоч би й за годину.
Чи за хвилину.
Отже,
ми однакові, бачиш?
Надія існує саме в цю мить.
Здається, насувається гроза. Поприбираймо.
Чашку змило.
Що?
Яку ти мені подарувала.
Не хвилюйся через неї!
Забудь про неї! Нехай!
Переклад субтитрів: Галина Шрам
Творчий керівник Дмитро Восколович