DUPĂ ESEURILE RUBRICII MODERN LOVE DIN THE NEW YORK TIMES
ANUMITE ELEMENTE AU FOST ROMANȚATE
Dragoste modernă Tokyo
TIMP DE 13 ZILE, L-AM CREZUT
Îmi cer scuze că am întârziat.
Bine ați venit!
- Aș vrea și eu o cafea. - Da, dle.
- Ia uitați aici! - Da.
- E poza greșită, nu? - Da.
- Yoji Suzuki? - Eu sunt.
Cincizeci de ani, director executiv al unei companii imobiliare?
Corect.
Ce se întâmplă?
Au poza greșită.
Da.
Cred că cei de la club au pus o poză greșită.
O să vorbesc cu ei.
Bine...
Puneți-o aici!
Și-au cerut scuze.
Bine.
- Îmi pare rău pentru neînțelegere. - Nu-i nimic.
Am plecat. Poate ne mai vedem.
Stați!
Înțeleg situația.
Totuși...
n-am putea să mai stăm puțin de vorbă, dacă nu vă deranjează?
Dar...
de ce ne simțim vinovați?
- Pentru felul în care ne-am cunoscut? - Da.
Păi...
E mai acceptabil dacă ești tânăr?
Întâlnirile-s acceptabile doar cu intenția nobilă de a te căsători și a avea copii?
Și, dacă nu ne-a ieșit schema asta,
ar trebui să ne simțim vinovați? Așa funcționează?
Eu n-aș zice că e o nereușită.
Căsătorie și copii înseamnă succes? Serios?
Nu-i așa?
N-ai de unde să știi cum a fost viața ta până în clipa în care mori.
Clipa în care mori?
Ne gândim: „O să mor acum?”
Apoi ne gândim: „Am murit?”
Mă rog... Oricum nu e nimic după moarte.
Îndrăznesc să vă contrazic.
Nu-mi pot imagina ce e după moarte,
dar n-aș zice că nu e nimic doar pentru că nu-mi pot imagina.
A fost plăcut.
Ne mai vedem.
N-ați putea să-mi dați măcar numărul de mobil?
090-0145-9638.
Pa!
Prin urmare, vom efectua anumite anchete.
Vă asigurăm că guvernul va face tot posibilul
pentru a-i despăgubi pe consumatorii care au cumpărat acele alimente congelate.
Deci recunoașteți responsabilitatea pentru presupusa falsificare
a datelor de producție?
Nu am spus asta.
Așteptăm rezultatele
mai multor anchete
și le vom lua foarte în serios.
Cine conduce ancheta?
Mai mulți experți.
Care au fost aleși de Ministerul Agriculturii.
N-ar trebui făcută de terți?
Se întâmplă acest lucru deoarece...
calitatea alimentelor este determinată de materia primă.
Deci spuneți că producătorul este irelevant?
Nu. De aceea am spus
că, după verificarea temeinică a materiilor prime importate,
vom lua măsurile necesare, în această ordine.
N-are logică.
Materiile prime ar trebui selecționate înainte de procesarea alimentelor, nu?
Mi s-a spus că detaliile procesării
depind de producător.
Frauda include mai multe produse, cum ar fi pastele și colțunașii.
Toate aprobate de Ministerul Agriculturii, nu?
A existat vreo scăpare când s-au dat autorizațiile?
Sau anumiți producători beneficiază de tratament special?
Ce părere aveți, dle director Yoshimoto?
Sato, când iei interviurile privind frauda cu examenul de la facultatea de medicină?
Păi...
Ia interviu decanului sau cuiva mai sus!
Am înțeles.
Stabilește o dată și pregătește materialele, da?
Da.
Când poți s-o faci?
Probabil poimâine.
Să mi-l aduci până mâine, la 15:00.
- Am înțeles. - Bine.
Ce e cu alea?
Le-au rămas celor de la artistic.
Nu le vreau.
Bine. Ce să fac cu ele?
- Unde te duci? - Să verific programul.
Nu le lăsa aici! Ia-le cu tine!
Scuzați-mă! O să le arunc.
Așa.
Ce obositor...
Bine.
Ce ar trebui să fac?
- Am reușit! - Ar fi în regulă dacă am fi în studio,
dar așa e jenant. Îmi pare rău.
De ce aștept?
De ce te aștept?
Ce? Haide!
Nu se poate!
Pe bune?
De ce?
Haide!
Serios?
Ar trebui să vorbesc?
Nu e nevoie.
Puteți vorbi cât vreți.
Bine.
Impresionant!
E ca nou.
Nu sunt sigur că ține.
Dar atât pot să fac deocamdată.
Va trebui să găsiți un profesionist.
Mulțumesc mult.
Mai aveți nevoie să vă repar ceva?
Sunteți sigur?
Da.
Văruiala de aici...
Mă deranjează de mai multă vreme. N-am știut ce să fac și m-am dat bătută.
Ar trebui să văruiesc tot peretele?
Ați putea.
Dle Suzuki, vă ocupați de imobiliare, nu?
Da.
De-aia știți atâtea despre reamenajări și reparații?
Nu. E o pasiune. Sunt amator.
Am înțeles.
Pot să-ți spun Momoko?
Sigur.
Iar eu o să-ți spun Yoji.
Da.
Lucrezi la un post de televiziune?
Exact.
Cred că e un serviciu splendid.
E o muncă insipidă.
Insipidă?
E doar muncă. Și n-o să spun mai mult.
Hai să nu mai vorbim despre muncă!
Doar datele de anul trecut?
Da.
Și dacă universitatea zice că statisticile astea sunt „doar o coincidență”?
E clar că bărbații au avut mereu un tratament preferențial, nu?
Ne trebuie cifrele din cel puțin ultimii zece ani,
ca să demonstrăm disparitatea dintre candidați și candidate!
Altfel cum îi încolțim?
O refac.
Bună!
Ce e asta?
Am închiriat-o. Așa, ca o schimbare.
- Mergem cu cortul? - Da.
E prima oară pentru mine.
Doar pe-astea le am.
Nicio grijă. Sunt perfecte.
Pe care o preferi, Yoji?
Alege una.
Va fi cana ta.
O aleg pe asta.
Bine, și eu o iau pe asta.
Unde e cortul?
S-o luăm înapoi pe unde am venit!
Cred...
că era în direcția aia.
Chiar dacă ne întoarcem, tot n-o să ajungem.
Ne-am rătăcit deja.
Frauda include mai multe produse, cum ar fi pastele și colțunașii.
Toate aprobate de Ministerul Agriculturii, nu?
A existat vreo scăpare când s-au dat autorizațiile?
Sau anumiți producători beneficiază de tratament special?
Ce părere aveți, dle director Yoshimoto?
M-ați întrebat asta deja.
Și v-am dat un răspuns detaliat.
Nu vă amintiți?
V-aș sfătui să luați o pauză lungă.
Noi ne întoarcem la birou. Vii și tu?
Nu, nu mă întorc.
Mă duc direct acasă.
Bine. Noapte bună, atunci!
Și vouă!
- Noapte bună! - Pa!
Numai bine!
Vă mulțumim că ați călătorit cu noi.
Vă rugăm să nu lăsați nimic în urmă.
Hei!
Da?
Scuzați-mă!
Sunteți dl Yoji Suzuki?
Da.
Auziți?
Puteți să vă uitați puțin?
Da, eu sunt. E dosarul meu de la clubul de întâlniri.
Am înțeles.
De unde îl aveți?
Păi...
Am pierdut copia asta pe undeva, zilele trecute.
Era un lucru personal, îmi făcusem griji.
Sunt sigură că era aceasta.
Credeți? Sunt toate la fel.
Bine.
Yoji.
Da?
Yoji Suzuki.
Ce e?
Îți repetam numele, atâta tot.
Bine, am terminat.
Mă duc la magazin.
Nu.
Nu așa.
Scuze!
Bun venit!
Nu, nu poți să dispari așa.
Scuze! Veneai după mine?
M-am dus la alt magazin.
Am terminat zugrăveala
și am fost mână spartă la cumpărături.
Slavă cerului!
Îmi făcusem tot felul de gânduri nebunești!
Nebunești? Ce fel de gânduri?
Nu contează.
Uită ce-am spus.
Ai dreptate, să știi.
Nu sunt Yoji Suzuki. Nu sunt directorul niciunei companii imobiliare.
Locuiesc într-un adăpost.
N-am casă.
Și ce sperai să câștigi așa?
- Bani? - Nicidecum.
Am găsit întâmplător un dosar de la un club de întâlniri și m-a tentat.
Cred că mi-am dorit să gust puțin fericirea, măcar o dată.
Nu mă deranjează deloc.
Nu e nicio problemă că nu ești Yoji.
Câte zile au trecut de când ne-am cunoscut?
Treisprezece.
Deja 13 zile?
Cum zboară timpul.
Ne pare rău.
Numărul pe care l-ați format a fost deconectat sau nu mai este valabil.
Ne pare rău. Numărul pe care l-ați format...
Numărul pe care l-ați format a fost deconectat sau nu mai este valabil.
Ne pare rău...
Da, a fost un domn.
Un bărbat de vreo 50 și ceva de ani, fără nume.
Mă întreb ce-o fi cu el.
Nu l-am mai văzut în ultima vreme.
Arăta dichisit și vioi în ultima perioadă.
Mă gândeam că s-a reintegrat în societate.
Dar e greu pentru cei ca el să se readapteze.
Îmi cer scuze, am luat-o cu împrumut.
Nicio problemă.
E a ta, Yoji.
Poftim!
Mulțumesc.
Te-am căutat peste tot.
Da? Unde?
Pe unde aș fi putut să te găsesc.
Serios?
Te-am căutat peste tot, dar nici urmă de tine.
M-am gândit
și că poate totul a fost o iluzie de la bun început.
Vrei să mănânci ceva?
N-am prea multe.
Mă gândesc doar la moarte.
Nu știu dacă mi-ar fi mai bine sau mai rău.
Dar mă obsedează.
Și treptat se transformă în speranță.
Și eu simt la fel.
Ca toată lumea.
Da, cred că ai dreptate.
Tu ai spus că nimeni nu știe ce se întâmplă după ce murim.
Sunt de acord cu tine.
Dar, în clipa asta,
sunt în viață.
Și n-am idee ce va fi mâine.
Și nici chiar peste o oră.
Sau peste un minut.
Așa că
ne asemănăm, vezi?
Speranța există chiar în această clipă.
Se pare că se apropie o furtună. Hai să strângem!
Cana a fost luată de apă.
Poftim?
Cea pe care mi-ai dat-o.
Dă-o încolo!
Dă-o încolo! Las-o!
Subtitrarea: Aurelia Costache
Redactor Robert Ciubotaru