INSPIRERT AV NEW YORK TIMES' SPALTE MODERN LOVE
ENKELTE ELEMENTER ER OPPDIKTET
I 13 DAGER TRODDE JEG HAM
Beklager at jeg er sen.
Velkommen.
-Jeg tar også kaffe. -Ja.
-Se på dette. -Ja.
-Dette er vel ikke riktig bilde? -Du har rett.
-Yoji Suzuki? -Det er meg.
Femti år, direktør i eiendomsselskap?
Riktig.
Hva foregår her?
De har bare feil bilde.
Ja.
Klubben må ha lagt ved feil bilde.
Jeg skal snakke med dem.
Ok...
Sett det her.
De sa de var veldig lei seg.
Ok.
-Beklager misforståelsen. -Det er greit.
Jeg skal dra. Kanskje vi ses igjen.
Du.
Jeg forstår situasjonen.
Hvis vi ser bort fra det,
kan vi snakke litt mer, hvis det er greit for deg?
Men...
...hvorfor har du dårlig samvittighet?
-For hvordan vi møttes? -Ja.
Vel...
Er det mer akseptabelt om du er ung?
For det opphøyde mål å gifte seg og få barn?
Men siden vi mislyktes der,
skal vi ha skyldfølelse? Er det slik det fungerer?
Jeg ville ikke anse det som mislykket.
Ekteskap og barn er lik suksess? Seriøst?
Ikke sant?
Man vet vel ikke hvordan livet er før man dør.
Øyeblikket du dør?
Tenker vi: "Jeg skal dø nå"?
Og så tenker vi: "Jeg døde nettopp"?
Samme det. Det er ikke noe etter døden uansett.
Jeg er uenig.
Jeg kan ikke tenke meg hva som er etter døden,
men jeg vil ikke si det er ingenting fordi jeg ikke kan tenke meg det.
Det var gøy.
Vi ses.
Kan du i det minste gi meg telefonnummeret ditt?
090-0145-9638.
Ha det.
Derfor disse undersøkelsene.
Vi forsikrer dere om at myndighetene gjør alt de kan
for å kompensere kunder som har kjøpt den fryste maten.
Så du innrømmer ansvar for den påståtte tuklingen
med produksjonsdatoer?
Det var ikke det jeg sa.
Vi venter på resultatene
på en rekke undersøkelser,
og vi vil ta dem alvorlig.
Hvem gjennomfører undersøkelsen?
En rekke eksperter.
Men de er valgt av Landbruksdepartementet.
Burde ikke dette gjøres av en tredjepart?
Vel, det er fordi...
...kvaliteten på maten bestemmes av råmaterialene.
Så du sier at produsenten er irrelevant?
Nei. Det var derfor jeg sa
at vi etter en grundig undersøkelse av de importerte råvarene
vil vurdere mottiltak, i den rekkefølgen.
Det gir ingen mening.
Dere må vel velge materialene før dere bearbeider maten?
Jeg har blitt fortalt at detaljene ved prosessen
er opp til produsenten å avgjøre.
Svindelen involverer en rekke produkter, som pasta og melboller.
Alle er godkjent av Landbruksdepartementet, ikke sant?
Var det noe tilsyn under godkjenningsprosessen?
Eller fikk visse produsenter spesialbehandling?
Hva tror du, direktør Yoshimoto?
Sato, når kan du ta intervjuene til medisineksamen-svindelen?
Vel...
Du må intervjue dekanen eller høyere.
Skal bli.
Finn en dato og forbered materialet.
Greit.
Når kan du gjøre det?
I overmorgen, tror jeg.
Gi meg den før 15.00 i morgen.
-Forstått. -Bra.
Hva handlet det om?
Kunstavdelingen hadde ekstra.
Jeg vil ikke ha dem.
Ok. Hva skal jeg gjøre med dem?
-Hvor skal du? -Jeg skal sjekke timeplanen.
Hei! Ikke sett den der. Ta den med deg.
Beklager. Jeg skal kaste dem ut.
Sånn.
Utmattende.
Har den.
Hva skal jeg gjøre?
-Jeg klarte det! -Hadde vært fint om vi var i studioet,
men dette er pinlig. Beklager.
Hvorfor venter jeg?
Hvorfor venter jeg på deg?
Hva? Kom igjen!
Det er ikke sant!
Tuller du?
Hvorfor?
Kom igjen!
Seriøst?
Burde jeg snakke?
Trengs ikke.
Du kan snakke så mye du vil.
Greit.
Imponerende.
Den er som ny.
Jeg vet ikke om den varer.
Det er det beste jeg får til nå.
Du trenger en proff til å fikse den.
Tusen takk.
Er det noe annet du vil ha fikset?
Er du sikker?
Ja.
Tapeten her...
Den har irritert meg en stund, men jeg kunne ikke gjøre noe og ga opp.
Skal jeg bare gjøre om hele veggen?
Du kan det.
Suzuki, du jobber med eiendom, ikke sant?
Ja.
Er det derfor du vet så mye om oppussing?
Nei. Det er en hobby. Jeg er amatør.
Jeg forstår.
Kan jeg kalle deg Momoko?
Ja.
Da kaller jeg deg Yoji.
Ja.
Jobber du for en TV-stasjon?
Det stemmer.
Det må være en glamorøs jobb.
Det er en tullete jobb.
Tullete?
Det er bare jobb. Jeg lar det være med det.
La oss ikke snakke om jobb.
Bare fjorårets data?
Ja.
Hva om universitet sier at de statistikkene er tilfeldige?
Menn har alltid fått spesialbehandling, ikke sant?
Vi trenger tall i alle fall fra de siste ti årene
for å bevise misforholdet mellom mannlige og kvinnelige søkere!
Hvordan skal vi ellers stille dem til veggs?
Jeg gjør det på nytt.
Hei.
Hva er dette?
Jeg leide den. Litt forandring.
Jøss.
-Skal vi på camping? -Ja.
Dette blir min første gang.
Dette er alt jeg har.
Slapp av. De fungerer fint.
Hvilken vil du ha, Yoji?
Velg en.
Det blir din kopp.
Da tar jeg denne.
Ok, da tar jeg denne.
Hvor er teltet?
La oss gå samme vei tilbake.
Jeg tror...
...det var den retningen.
Selv om vi går tilbake, kommer vi aldri dit.
Vi er allerede på villspor.
Svindelen involverer en rekke produkter, som pasta og melboller.
Alle er godkjent av Landbruksdepartementet, ikke sant?
Var det noe tilsyn under godkjenningsprosessen?
Eller fikk visse produsenter spesialbehandling?
Hva tror du, direktør Yoshimoto?
Du har allerede spurt meg om det.
Og jeg har alt gitt deg et fullstendig svar.
Husker du ikke?
Jeg foreslår at du tar deg en lang og fin ferie.
Vi drar tilbake til kontoret. Hva med deg?
Jeg drar ikke tilbake.
Jeg drar rett hjem.
Greit. Ha en fin kveld.
Du også.
-God natt. -Vi ses.
Ta det pent.
Takk for at du reiser med oss.
Vennligst se til at du ikke legger igjen noe.
Hei!
Ja?
-Unnskyld meg. -Ja?
Er du Yoji Suzuki?
Ja.
Vel...
Kan du se på denne?
Ja, det er meg. Det er mappa mi fra datingklubben.
Jeg skjønner.
Hvor fikk du denne fra?
Vel...
Jeg mistet en slik kopi et sted nylig.
Det er ganske personlig, så jeg har vært bekymret.
Det var sikkert denne.
Tror du? Vel, de er like.
Greit.
Yoji.
Ja?
Yoji Suzuki.
Hva er det?
Prøver bare ut navnet ditt.
Greit. Jeg er ferdig.
Jeg skal i butikken.
Nei.
Ikke slik.
Beklager.
Velkommen.
Nei. Du kan ikke bare forsvinne slik.
Beklager. Lette du etter meg?
Jeg gikk i en annen butikk.
Oppussingen er ferdig,
så jeg skeiet ut litt.
Gudskjelov.
Jeg fikk vel bare noen sprø tanker.
Sprø? Som hva da?
Ingenting.
Glem at jeg sa noe.
Du har rett.
Jeg er ikke Yoji Suzuki. Eller direktør for eiendomsselskapet.
Jeg bor på et herberge.
Jeg er hjemløs.
Hva håpet du å oppnå?
-Penger? -Ikke noe slikt.
Jeg fant bare utskriften fra en datingklubb, og jeg ble fristet.
Jeg ville vel bare oppleve litt lykke for en gangs skyld.
Det gjør ikke meg noe.
Det er greit om du ikke er Yoji.
Hvor mange dager er det siden vi møttes?
Tretten.
Tretten dager allerede?
Som tida flyr.
Vi beklager.
Du har kommet til et nummer som ikke lenger er i bruk.
Vi beklager. Du har kommet til et nummer...
Du har kommet til et nummer som ikke lenger er i bruk.
Vi beklager...
Ja, det var én fyr.
En mann i 50-årene uten navn.
Lurer på hva som skjedde med ham.
Jeg har ikke sett ham i det siste.
Han har sett veldig kvikk og glad ut i det siste.
Jeg tenkte han hadde fått et normalt liv igjen.
Men det er tøft for slike menn å omstille seg.
Beklager, jeg har lånt den hele tida.
Ingen problem.
Den er din, Yoji.
Her.
Takk.
Jeg har lett etter deg overalt.
Har du? Hvor da?
Steder du kunne være.
Er det sant?
Jeg så overalt, men fant ikke spor av deg.
Jeg trodde til og med
at dette kunne ha vært en illusjon fra første stund.
Har du lyst på litt middag?
Jeg har ikke stort å tilby.
Alt jeg tenker på, er døden.
Jeg vet ikke om det ville utgjort noen forskjell.
Men jeg får ikke tankene bort fra det.
Og gradvis blir det til håp.
Jeg føler det også slik.
Alle gjør det.
Ja. Du har vel rett.
Det var du som sa at ingen vet hva som skjer når man dør.
Jeg er enig med deg.
Men i dette øyeblikket
er jeg i live.
Men jeg aner ikke hva som skjer i morgen.
Eller selv om en time.
Eller et minutt.
Så
vi er like.
Håpet eksisterer i dette øyeblikket.
Det blir visst storm. La oss rydde sammen.
Koppen ble blåst bort.
Hva?
Den du ga meg.
Ikke tenk på det!
Bare glem det! La det være!
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Gry Impelluso