NY TIMESIN MODERN LOVE -KOLUMNIN INNOITTAMA
TAPAHTUMAT OVAT OSITTAIN FIKTIIVISIÄ
USKOIN HÄNTÄ 13 PÄIVÄÄ
Anteeksi, että myöhästyin.
Tervetuloa.
-Minulle myös kahvia. -Tulee.
-Katsokaa tätä. -Selvä.
-Eihän tämä ole oikea kuva. -Olette oikeassa.
-Yoji Suzuki? -Se olen minä.
50-vuotias kiinteistöyhtiön toimitusjohtaja?
Aivan.
Mistä on kyse?
Kuva vain on väärä.
Ahaa.
Kerho on liittänyt mukaan väärän kuvan.
Ilmoitan heille.
Selvä...
Pankaa se tuohon.
He olivat kovasti pahoillaan.
Selvä.
-Anteeksi sekaannus. -Ei se mitään.
Minä lähden. Ehkä tapaamme myöhemmin.
Hei.
Ymmärrän tilanteen.
Jos unohdetaan aiempi,
voisimmeko jutella hieman lisää?
Mutta
miksi tunnemme syyllisyyttä?
-Siitäkö, miten tutustuimme? -Niin.
No, tuota...
Onko se hyväksyttävämpää, jos on nuori?
Onko treffailu hyväksyttävää, kun pyritään naimisiin ja saamaan lapsia?
Mutta koska se ei onnistunut,
pitääkö meidän tuntea syyllisyyttä? Niinkö se menee?
En puhuisi epäonnistumisesta.
Avioliitto ja lapsetko tarkoittavat menestystä?
Eivätkö sitten tarkoita?
Sitä ei kai tiedä, millainen elämä oli, ennen kuin kuolee.
Ennen kuin kuolee?
Ajattelemmeko ensin "nyt minä kuolen"
ja sitten "oho, kuolin juuri"?
Ihan sama. Ei kuoleman jälkeen ole mitään kuitenkaan.
Olen eri mieltä.
En osaa kuvitella kuolemanjälkeistä,
mutta voi se olla olemassa, vaikken osaakaan kuvitella sitä.
Tämä oli hauskaa.
Nähdään.
Voisitko edes antaa puhelinnumerosi?
090 0145 9638.
Nähdään.
Sen vuoksi suoritamme useita tutkintoja.
Vakuutamme, että hallitus tekee kaiken voitavansa
antaakseen hyvityksen kuluttajille, jotka ostivat kyseisiä pakasteita.
Myönnätte siis vastuunne valmistuspäivien
väitetystä väärentämisestä?
En sanonut niin.
Odotamme useiden
tutkimusten tuloksia
ja otamme ne vakavasti.
Kuka suorittaa tutkinnan?
Lukuisat asiantuntijat.
He ovat kuitenkin maatalousministeriön valitsemia.
Eikö tämä kuuluisi ulkopuoliselle taholle?
Syynä on se,
että ruoan laatu määräytyy raaka-aineiden mukaan.
Valmistajalla ei siis mielestänne ole merkitystä?
Kuten sanoin,
suoritettuamme perusteellisen tutkimuksen tuontiraaka-aineista
harkitsemme vastatoimia, tässä järjestyksessä.
Eihän siinä ole järkeä.
Ainekset on valittava ennen ruoan käsittelyä, eikö niin?
Prosessin yksityiskohdat ovat kuulemma
valmistajan päätettävissä.
Huijaukseen liittyy useita tuotteita, kuten pastaa ja mykyjä.
Niillä kaikilla oli maatalousministeriön lupa, eikö totta?
Valvottiinko hyväksymisprosessia mitenkään,
vai saivatko tietyt valmistajat erikoiskohtelua?
Mitä sanotte, johtaja Yoshimoto?
Sato, milloin voit tehdä haastattelut lääketieteellisen pääsykoehuijauksesta?
Tuota...
Haastattele dekaania tai jotakuta ylempää.
Hyvä on.
Sitoudu johonkin päivään ja valmistele materiaalit.
Selvä.
Milloin voit tehdä sen?
Varmaankin ylihuomenna.
Tee se huomenna kolmeen mennessä.
-Selvä. -Hyvä.
Mitä nuo ovat?
Taideosaston ylijäämää.
En halua niitä.
Hyvä on. Mitä teen niille?
-Minne menet? -Tarkistan aikataulut.
Hei! Älä jätä tuota tänne. Vie se mennessäsi.
Anteeksi. Heitän ne pois.
No niin.
Uuvuttavaa.
Sainpas.
Mitä pitäisi tehdä?
-Tein sen! -Tämä olisi hyvä studiossa,
mutta tämä on noloa. Anteeksi.
Miksi odotan?
Miksi odotan sinua?
Mitä? Älä nyt!
Eikä!
Ei voi olla totta!
Miksi?
Ei voi olla totta!
Oikeasti?
Pitäisikö sanoa jotain?
Ei tarvitse.
Puhu sinä vain, jos haluat.
Hyvä on.
Vaikuttavaa.
Uuden veroinen.
En tiedä, kestääkö se.
Parempaan en nyt pysty.
Korjaamiseen tarvitaan ammattilainen.
Kiitos kovasti.
Onko teillä jotain muuta korjattavaa?
Oletteko varma?
Olen.
Tämä tapetti...
Se on vaivannut minua kauan, mutten voinut mitään, joten luovutin.
Pitäisikö minun uusia koko seinä?
Voisitte tehdä niin.
Tehän olette kiinteistöalalla, herra Suzuki?
Niin.
Siksikö tiedätte niin paljon sisustuksesta ja remonteista?
Ei, se on harrastus. Olen amatööri.
Vai niin.
Saanko kutsua teitä Momokoksi?
Toki.
Minä kutsun sitten teitä Yojiksi.
Sopii.
Olet siis töissä tv-kanavalla?
Niin.
Se on varmaan hohdokasta työtä.
Tyhjänpäiväistä se on.
Tyhjänpäiväistäkö?
Se on vain työtä. Jätetään asia siihen.
Ei puhuta työstä.
Tiedot ovat siis vain viime vuodelta?
Niin.
Entä, jos yliopisto sanoo tilastoja pelkäksi sattumaksi?
On selvää, että miehiä on aina kohdeltu etuoikeutetusti.
Tarvitaan luvut ainakin kymmeneltä vuodelta,
jotta mies- ja naishakijoiden välinen epäsuhta voidaan todistaa!
Miten muuten saamme heidät ajettua nurkkaan?
Teen homman uusiksi.
Hei.
Mikä tämä on?
Vuokrasin sen saadakseni vaihtelua.
Vau.
-Menemmekö telttailemaan? -Kyllä.
Tämä on ensi kertani.
Muita minulla ei ole.
Ei hätää. Nuo sopivat hyvin.
Kummasta sinä pidät, Yoji?
Valitse jompikumpi.
Siitä tulee sinun mukisi.
Otan sitten tämän.
Minä otan siis tämän.
Missä teltta on?
Palataan samaa reittiä.
Luulen,
että se oli täälläpäin.
Vaikka palaisimme, emme pääse perille.
Olemme jo eksyksissä.
Huijaukseen liittyy useita tuotteita, kuten pastaa ja mykyjä.
Niillä kaikilla oli maatalousministeriön lupa, eikö totta?
Valvottiinko hyväksymisprosessia mitenkään,
vai saivatko tietyt valmistajat erikoiskohtelua?
Mitä sanotte, johtaja Yoshimoto?
Kysyitte tuota jo.
Annoin jo täyden vastauksen.
Ettekö muista?
Pitäkää kunnon pitkä tauko.
Palaamme työpaikalle. Entä sinä?
En palaa.
Menen suoraan kotiin.
Hauskaa iltaa sitten.
Samoin.
-Illanjatkoja. -Nähdään.
Ota iisisti.
Kiitos, että matkustitte kanssamme.
Älkää unohtako mitään tavaroitanne.
Hei!
Niin?
-Anteeksi. -Niin?
Oletteko herra Yoji Suzuki?
Olen.
Tuota...
Katsoisitteko tätä?
Kyllä, se olen minä. Kansioni treffikerhosta.
Vai niin.
Mistä saitte tämän?
Tuota...
Kadotin tällaisen juuri äskettäin.
Se on henkilökohtainen, joten huolestuin.
Se oli varmasti tämä.
Niinkö? Ne ovat kaikki samanlaisia.
Näkemiin.
Yoji.
Niin?
Yoji Suzuki.
Mitä?
Lausuin vain nimesi, ei muuta.
Valmista tuli.
Lähden kauppaan.
Ei.
Ei näin.
Anteeksi.
Tervetuloa.
Ei. Et voi häipyä noin vain.
Anteeksi. Tulitko etsimään minua?
Menin toiseen kauppaan.
Remontti on valmis,
joten törsäsin hieman.
Luojan kiitos.
Ehdin ajatella kaikenlaista hullua.
Kuten mitä?
Ei mitään.
Unohda koko juttu.
Olet oikeassa.
En ole Yoji Suzuki. En ole kiinteistöyhtiön toimitusjohtaja.
Oikeasti asun asuntolassa.
Olen koditon.
Mitä toivoit saavuttavasi?
-Rahaako? -En mitään sellaista.
Satuin vain löytämään treffikerhon printin, ja kiusaus iski.
Halusin kai vain päästä hetkeksi maistamaan onnea.
Ei se minua haittaa.
Ei haittaa, että et ole Yoji.
Montako päivää sitten tapasimme?
Kolmetoista.
Kolmetoista päivää jo?
Kylläpä aika rientää.
Pahoittelemme.
Tavoittelemaanne numeroon ei saada yhteyttä.
Pahoittelemme. Tavoittelemaanne numeroon...
Tavoittelemaanne numeroon ei saada yhteyttä.
Pahoittelemme...
Oli täällä sellainen mies.
Viisikymppinen, jonka nimeä en tiedä.
Mietin, mitä hänelle kävi.
Häntä ei ole viime aikoina näkynyt.
Hän näytti viime aikoina hyvin siistiltä ja hilpeältä.
Arvelin hänen palanneen normaalielämään.
Hänenlaistensa on kuitenkin vaikea sopeutua.
Anteeksi. Se jäi minulle lainaan.
Ei se haittaa.
Saat sen, Yoji.
Tässä.
Kiitos.
Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Niinkö? Mistä?
Paikoista, joissa ehkä olisit.
Niinkö?
Etsin kaikkialta, mutten löytänyt sinusta jälkeäkään.
Luulin jopa,
että tämä oli alun alkaenkin pelkkää kuvitelmaa.
Maistuuko illallinen?
Se on tosin niukka.
Ajattelen ainoastaan kuolemaa.
En tiedä, parantaako vai pahentaako se tilannettani,
mutta en saa sitä mielestäni.
Ja vähitellen se muuttuu toivoksi.
Minä tunnen samoin.
Kaikki tuntevat.
Niin. Olet kai oikeassa.
Sinä sanoit, ettei kukaan tiedä, mitä kuoleman jälkeen tapahtuu.
Olen samaa mieltä.
Mutta juuri tällä hetkellä
tunnen eläväni.
En kuitenkaan tiedä, mitä huomenna tapahtuu.
Tai edes tunnin päästä.
Tai minuutin.
Olemme siis samanlaisia.
Toivo elää tässä hetkessä.
Taitaa olla tulossa myrsky. Kerätään tavarat.
Muki huuhtoutui pois.
Mikä?
Se, jonka annoit.
Älä siitä huoli!
Unohda se! Anna sen mennä!
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen