Scrie clar că nu poate juca în niciun teatru
până când nu terminăm filmările.
Dar el nu e de acord.
I-am oferit un pachet, dar el vrea un cec lunar.
Am fost de acord.
Dar condițiile lui nu se termină niciodată.
Jamshed Khan ne face probleme.
Spune-i dlui Roy să ia al doilea candidat.
Domnul Roy spune că Jamshed Khan e mult mai bun decât primii cinci candidați
pentru Madan Kumar.
Dacă dlui Roy îi place cineva, se dă peste cap să îl aibă.
Unde e Jamshed Khan?
Nu e aici.
Doarme!
- Fir-ar al naibii! - Jamshed Khan.
Dai bătăi de cap avocaților mei.
Refuzi să semnezi contractul.
Ce naiba?
Vrei să fii Madan Kumar?
Voiam doar să lămuresc niște condiții.
Un salariu mai bun.
Libertatea de a sta în afara studioului.
Libertatea de a juca în două piese de teatru pe an.
Și aș aprecia să nu intervină nimeni în stilul meu de interpretare.
Nu poți primi ce nu primesc celelalte vedete de la Roy Talkies.
Atunci de ce nu distribuiți una dintre vedetele voastre în rol?
Revizuiește-ți atitudinea.
Dl Roy te vrea pe tine, de aceea ne-a trimis aici.
Iertați-mă dacă v-am jignit.
Dar nu îmi schimb condițiile.
Le-am spus clar avocaților voștri.
Nu profit de faptul că sunt singurul candidat pentru Madan Kumar.
Și tu ești actriță.
Condițiile alea o să-mi îmbunătățească stilul pentru Roy Talkies.
Sigur o să înțelegi.
Faci apel la mândria mea în beneficiul tău?
M-ai înțeles greșit.
Pune-mă să joc gratis pe străzi,
o să accept cât ai clipi.
Ești gata să faci o piesă pentru o companie de teatru amărâtă,
dar nu și pentru Roy Talkies, care-ți oferă o oportunitate.
Oportunitate?
Pentru ce?
Pentru o viață de succes.
Eu am deja succes.
Da, filmele Roy Talkies îmi pot aduce recunoaștere.
Dar asta ar însemna faimă... nu succes.
Eu am o singură măsură pentru succes.
Libertatea și independența
de a face ce vrea sufletul meu,
atunci când vrea sufletul meu.
Atât.
- Dle avocat. - Da?
Să găsim un alt Madan Kumar.
Cum rămâne cu domnul Roy?
Rezervă niște camere, atunci!
Pentru noi toți.
Am înțeles. Mă duc să caut un telefon, să sun.
O să mă gândesc la condițiile tale.
Vino la cină diseară.
Trimit o mașină.
JUBILEU
Pentru tine.
Orice ar fi, nu pot accepta.
Dar nici nu l-ai deschis.
Dar știu ce sentimente ai pentru mine.
Îmi imaginez că e foarte scump.
Hitler a pierdut războiul.
Însă, în încercările sale de a câștiga,
a dat lumii multe inovații în știință.
O tehnologie de înregistrare
care va revoluționa
industria muzicii și a înregistrărilor audio.
Interzicerea melodiilor de film la radio a fost o parte din planul
pentru a promova această nouă tehnologie.
Să facem oamenii să cumpere muzică pe format mai ieftin.
Deci asta îmi faci cadou? Tehnologie ieftină.
Sumitra,
îți fac cadou viitorul.
Bună ziua! Dl dr. Chela Ramani?
Sunt Madan.
Bună ziua, Madan. Cum te simți acum?
Nu am putut să dorm în ultimele zile.
Te îngrijorează ceva, Madan?
Am coșmaruri.
Ce vezi în aceste coșmaruri?
O mașină în flăcări, doctore.
Cum sună clopotele într-un turn cu ceas.
Țipete.
Cu cât e mai mare succesul meu,
cu atât mai rele sunt coșmarurile.
Ți-e frică să pierzi acest succes?
E o frică des întâlnită în industria ta, Madan.
Nu e nimic neobișnuit la asta.
De ce nu te duci într-o vacanță?
Uneori aerul proaspăt ajută mai mult decât medicamentele, Madan.
Ia asta.
Bucură-te de viață.
10 APRILIE 1951
- Câte filmări sunt în dimineața asta? - Doar una, dle.
- O singură filmare? - Da, dle.
Adu-mi niște ceai!
Stați jos.
Stați jos, băieți!
Efect de faruri!
Încă o dată!
Stați jos. Mai repede. Vă dau dulciuri dacă stați jos.
Așa e bine, dle?
Da.
Stați jos!
Copii! Ce faceți? Stați jos, cu toții!
Stați la locurile voastre! Stați jos!
Vino aici, dragă. Stai aici. Bine.
Dă-ne dulciurile întâi.
- Da, imediat. - Cu portocale.
- Da, o să vă dau. - Vreau să merg acasă.
Să terminăm munca și mergem acasă.
- Nu, acum! - Nu!
Să terminăm munca și mergem acasă.
Vreau să merg acasă!
Spune-i lui Niloufer că e gata.
Vreau să merg acasă!
Doamnă, e gata de filmare.
Acum?
Nu ți-am cerut să mă anunți cu zece minute înainte?
- Pleacă! - Da.
Da, dnă. O să fiți gata în două minute.
Dle, camera este gata?
Copiii?
Sunt cu spatele. E bine.
- Bine. - Niloufer!
Platoul e gata!
- Arăt bine? - Mai repede!
Pornește sunetul.
Pornește sunetul!
Pornesc sunetul, dle!
Scena 23. Cadrul unu, dubla unu.
- Pornește camera. - Se filmează.
Clachetă.
Motor!
Copii, astăzi vom învăța cum Alexandru l-a învins pe Porus în război.
Însă regele Porus nu s-a închinat lui Alexandru.
Și voi...
Savitri!
- Sarju? - Savitri!
Sarju, ce e asta?
Savitri, sunt atât de fericit azi! Ghici de ce!
De ce?
Pentru că am făcut mulți bani astăzi!
Ai avut mulți pasageri azi, Sarju?
Da! Uite, am jucării și bomboane pentru copii. Și...
Copii, cine vrea bomboane picante?
- Eu! - Eu!
- Vrei și tu? - Vreau și eu.
Al cui e portofelul ăsta?
Vreau și eu!
Ăsta...
Nu ai câștigat tu banii ăștia.
I-ai furat.
Nu, Savitri.
Cred că cineva și-a uitat portofelul în taxiul meu.
Tăiați!
Ce s-a întâmplat?
Se uită la cameră.
Trebuie să vă uitați toți aici. Ați înțeles? Nu vă uitați înapoi.
Vă uitați aici.
Să refacem.
Un minut.
Putem face un prim-plan după replica asta.
- De ce să stea copiii... - Așa vreau eu să fac.
- Dar... - Sugestia lui Niloufer are sens.
Dacă veneai mai devreme,
copiii n-ar fi fost atât de nerăbdători.
Nu da vina pe mine.
Nu mai fi pesimistă, Niloufer!
Și concentrează-te pe muncă!
La naiba!
Să filmăm din nou.
Filmăm de un an.
Un an.
Nu aș depăși atât de mult bugetul, nici pentru Madan Kumar.
Ce părere ai de ea? Se poartă ca o vedetă!
- Ai răsfățat-o. - Atunci, concediaz-o.
Găsește pe altcineva. Apoi reia filmarea.
Nu vreau să opresc filmarea, dle Walia.
Unii oameni se gândesc deja să plece.
Dacă opresc filmarea, chiar o să plece.
Ei bine,
se pare că ți-a mai rămas niște creier.
Termină filmul.
Nu fi ca K. Asif.
El face un film de șapte ani.
Se agită la fiecare cadru de parcă ar fi banii lui.
L-a distrus pe bietul domn Pallonji.
Nu știe când vor termina filmul și când îl vor lansa.
Știi cum îi spune lumea?
„Azam-faliment”, „Azam-problemă”.
Uite, Jay,
orice s-ar întâmpla,
nu mă face de râs.
La naiba! Cine s-a căcat aici?
- La naiba! - Hei!
La naiba!
Nu te-ai schimbat încă?
Nu, nesimțitule!
A trebuit să mă duc la toaletă.
Uite ce băi jegoase! Se poate căca oricine aici?
Jay, ce faci?
- Te rog, dle, fac eu. - Pleacă!
- Eram pe platou, la lumini... - Întoarce-te pe platou.
- Ești regizorul. Nu face asta. - De-asta e supărată!
Nu crede că pot fi regizor. Mi-a făcut rost de un post de șofer!
Am încercat să te ajut când nu aveai bani. Da? Și crizele pe care...
Las-o baltă, Niloufer. Sunt un om sărac.
Un refugiat într-o tabără distrusă, nu stau în casa unui sponsor.
Gata. Du-te, e curat acum.
Sigur ne-ai chemat aici pentru filmare, domnule Jay?
Vedeta noastră nu e costumată pentru că toaleta era murdară.
Băiatul era pe platou. Așa că a trebuit să intervin eu.
Așa că ai sărit imediat?
Nu ți-ai putut stăpâni furia.
În loc să te concentrezi pe filmare, ai început să cureți scârna?
Toaletele curate din studiourile Khanna nu apar pe ecran.
Filmul nostru apare, cel pe care am venit să-l filmăm.
Dar pe tine nu te interesează.
Ești prea ocupat să-ți dovedești superioritatea față de fata asta.
O să trimit un alt cameraman săptămâna viitoare.
Bine?
Îmi pare rău, doamnă. Nu se mai întâmplă.
Cât de frig e în Mussoorie?
O să aflăm când ajungem acolo.
Să-mi iau pulover cu mânecă lungă sau cu mânecă jumătate?
Jumătate.
Și dacă e prea frig acolo?
Mă ții în brațe. Și o să te țin și eu.
- Nu fi Madan Kumar acasă. Dă-mi drumul. - Mussoorie nu e acasă.
Acolo mergem în vacanță.
Bună ziua, domnule, doamnă.
- Ai venit, Asghar. - De ce e Asghar aici?
Am venit, și îmi instalez biroul în cușeta de lângă.
- Naren, ce mai faci? - Foarte bine.
Dle Madan Kumar, vino cu mine.
Desigur. Să mergem.
Bravo! Ai creat o atmosferă potrivită.
Lipsește doar o fată frumoasă. M-ar fi făcut să scriu mai repede.
Asghar, scrii primul tău film.
Folosește-ți mâinile.
Să scrii și să...
Am o idee.
O noapte furtunoasă.
Eroul nostru are din nou coșmaruri.
Un clopot din turnul cu ceas
și o roată în flăcări.
Și o față pătată de sânge.
Și un strigăt chinuit într-o vale îndepărtată.
Al unei fete.
Se trezește.
Urmează vocea din cântec.
El nu o vede pe fată.
E ceață. Întuneric. Ploaie.
Bravo!
ACUM RULEAZĂ PARIORUL
CINEMATOGRAFUL PARAMOUNT
Shera, stai că trag!
Spune-i operatorului să pună rola.
Nu-ți servește la nimic, Amar!
Tocmai pleca.
Te avertizez ultima oară, ca prieten, Shera.
Înainte spuneai vorbe mari, Amar.
Acum distrează-te cu vărsarea asta de sânge.
Da, frate?
Hai, băieți.
Să ne uităm la filmul lui.
Vreau să mă uit singur la filmarea brută.
Filmul e al tău.
Cinematograful e al meu.
Madan Kumar, la naiba! E un superstar.
- Ai văzut cum l-a împușcat? - Așa l-a împușcat.
- A fost foarte tare!
Shyam.
Shyam!
Madan Kumar, nenorocitule!
„Madan Kumar, nenorocitule!”
Am văzut Pariorul de 30 de ori.
Dar nu mă satur.
Raghu.
- Raghu, volumul. - Hei, nesimțitule, taci și uită-te!
V-ați tras-o?
Ce prostii sunt astea?
E evident.
Se vede pe fața ta, pe ecran... și aici.
Bună dimineața, domnule.
Dle, dvs. și familia dvs. sunteți bineveniți în hotelul nostru.
Domnule.
Luați valizele.
Vino-ncoace!
Duceți bagajul dlui Madan Kumar în camera numărul 11,
iar bagajul dlui Asghar în camera numărul 10.
Da, domnule.
- Asghar. - Da?
- Camera ta. - Bine.
Cum ți-a venit ideea poveștii?
Turnul cu ceas,
flăcările unei mașini care a luat foc.
Un prieten a avut un asemenea accident acum mulți ani.
În Calcutta.
Ar fi putut salva viața cuiva.
Dar...
s-a speriat și a fugit.
De ce s-a speriat?
Nu știu.
Dar...
să lași pe cineva să moară
și să omori pe cineva nu e același lucru?
Legal, nu știu ce să spun. Dar moral, da, e același lucru.
Gândul ăsta e baza poveștii.
Fantoma acestui mort
îl înfruntă pe bărbatul...
care nu l-a salvat.
Are o căsnicie fericită,
o afacere de succes,
dar nu se poate bucura de nimic.
De ce vrei să faci acest film, Madan?
Ești un erou elegant, cu pardesiu și pistol.
Pot să port haină de ploaie și în filmul ăsta.
Cât despre pistol, pot să îl folosesc și în alt film.
Ăsta nu e un răspuns.
Cine câștigă, până la urmă? Fantoma sau eroul?
Depinde de tine, Asghar. Tu ești scenaristul.
Gândește-te bine. Ne vedem mai târziu.
MADAN KUMAR SE RELAXEAZĂ DUPĂ FILMUL PARIORUL
„Madan Kumar în valea Mussoorie.
„Departe de aglomerația din Bombay. ”
Să mergem și noi, Nilo?
Poate îl întâlnim!
Madan Kumar e acolo cu soția lui.
Oare de ce au soții bărbații frumoși și de succes?
Cine știe?
Uită-te la el.
Pune puțin.
Ce e?
Azi nu se filmează.
De ce ai venit?
Eu doar...
Lasă-mă în pace măcar o zi, Jay.
Nu ești singură.
Știi cum se zice: cu cât mai mulți, cu atât mai bine. Am adus un prieten.
E sărbătoare.
Și miros ceva apetisant.
- Stai jos. - Lasă-ne!
Ce? Stai jos.
Chebapul e delicios.
- Unde ai învățat să îl faci? - Laudă?
De la tine?
E greu de crezut, domnule regizor.
Dră Meena,
dacă un idiot s-ar comporta urât cu tine,
ce ai face?
Dacă e în vârstă, l-aș lăsa în pace.
Dar dacă ar fi un idiot tânăr ca tine,
aș țipa la el.
Și s-ar putea chiar...
Și dacă idiotul își cere scuze și te imploră să-l ierți?
Așa ar trebui să-și ceară scuze un idiot?
Trebuie să încerce mai mult.
Așa e bine? Să se țină de urechi?
Nu există sinceritate în ochi.
Ochii mei sunt plini de lacrimi.
Vor începe să curgă dacă nu sunt iertat.
Ca un robinet deschis.
Ce spui, Nilo?
Poate un idiot tânăr ca ăsta să fie iertat?
Nu.
El își cere scuze astăzi, când e într-o dispoziție bună,
după ce a mâncat chebapul gustos gătit de mine.
Nu poți avea încredere în asemenea scuze.
Mâine, când îi este foame, sete, e nervos și supărat,
ce garanție am
că acest idiot nu va mai vorbi urât?
Ochii rugători și vorbele dulci
nu au efect asupra mea.
Mă duc să mai aduc chebap.
Sunt un nesimțit, Nilo.
Sunt un regizor prost, un actor prost și poate un om rău.
Așa că sunt agitat în preajma ta.
M-am purtat urât cu tine deunăzi.
Te rog să mă ierți.
Filmul ăsta e foarte important pentru mine.
Și tu ești importantă.
Mănâncă niște chebap.
Mă ierți?
Mănâncă.
Dă-mi să mănânc dacă mă ierți.
Ce melodramatic ești!
Oare dacă norii vor rătăci
Urmărindu-te
Nu se poate
Norii sunt așa de obraznici ca tine
Oare luna s-ar îndrăgosti
Când îți vede frumusețea
Nu se poate
Luna nu e așa de neascultătoare ca tine
Păstrează-mă în ochii tăi
Ca pe un vis frumos
Păstrează-mă în ochii tăi
Ca pe un vis frumos
Tot ce vreau este să mă uit la tine
Nu te grăbi atât de tare
Uite cum stelele
De-abia așteaptă să ne vadă uniți
Nu se poate
Stelele nu sunt așa visătoare ca tine
Să vedem dacă ești potrivit pentru mine
Vezi dacă-ți lipsește ceva
Să vedem dacă ești potrivit pentru mine
Să vedem dacă-ți lipsește ceva
Încearcă-mă cât vrei
Eu sunt aici, tu ești aici
Atunci hai lângă mine
Valurile râului Sunt ca noi
Nu se poate
Valurile râului Nu sunt grațioase ca tine
Oare norii se vor rătăci
Urmându-te
Nu se poate
Arată foarte bine.
- E suficient. - Încă o dată?
E bine. Da.
Gata cu flirtul
Să fim împreună tot anul
Dacă spun nu, ce-o să faci?
Audiție plăcută!
Continuați. Noi nu facem nimic. Mergeți.
- Mergeți! Audiție plăcută! - Haide!
ȘOFERUL DE TAXI
Nu se poate
Ai permisiunea mea Ia-mă în brațe acum
Mă întreb dacă norii se vor rătăci
Urmărindu-te
Nu se poate
ȘOFERUL DE TAXI CU NILOUFER - JAY KHANNA
MADAN KUMAR SE RELAXEAZĂ DUPĂ FILMUL PARIORUL
LABORATORUL DE FILM NEW INDIA
Adu-le încoace!
Poftim. Ia ăștia. Și ai grijă.
Sunt mulți hoți zilele astea.
Tu spui asta?
Înainte mă plăteai să fur filmele altora.
Foarte amuzant, nu-i așa?
Nenorocitule!
Nu e nimic. Hai să mergem. Le-ai numărat? E bine?
Ești fericit?
Mi-e frică.
Am luat un împrumut de la Minister. Și de la domnul Walia.
Totul este în joc acum.
Ai înființat un studio.
Fără compromisuri.
Nu e o companie de teatru la un colț de stradă.
Ți-ai dat o șansă, Jay.
Madan Kumar a avut o șansă datorită Roy Talkies.
Nu știu ce e mai bine.
Când îți dau alții o șansă, pentru că așa talentul tău e respectat?
Sau când nu îți dă nimeni nicio șansă și reușești de unul singur?
Gândești prea mult, domnule.
Nu-i așa?
O minte leneșă e făcătura diavolului.
Și vorbești prea mult.
Eu? Vorbesc prea mult?
Liniște!
Fără vorbărie în seara asta.
Vreau să dorm liniștită în seara asta.
Fără nicio teamă.
Bine.
Hei, vino-ncoace! Te prind.
Unde fugi?
Nu atingeți mașina.
Hei, vino-ncoace.
Hei! O clipă! Dați-vă la o parte.
La o parte!
- A venit Jay. - Bună seara.
Nu ai lucrat la Roy Talkies?
Ba da.
Dna Sumitra a venit să întrebe de Jamshed Khan.
Nu te-ai întâlnit cu el în Lucknow? A spus ceva?
Erai în Lucknow când au izbucnit revoltele?
Jamshed mi-a spus să-l aștept la gară.
Trebuia să vină și el.
Îi dădusem biletul în teatrul Awadh.
El n-a mai ajuns la gară și...
eu m-am urcat în trenul spre Karachi.
Ai idee unde ar putea fi?
Pot să fiu sincer?
Dacă Jamshed ar fi în viață, nu ar fi nevoie să-l căutăm.
Jay!
Nu era el omul să se rătăcească în mulțime, tată.
Dacă era în viață, în Pakistan, India sau străinătate...
ar fi devenit vedetă până acum.
Deci, după ce ai plecat din teatrul Awadh din Lucknow,
nu l-ai mai văzut niciodată?
Să mergem!
Nu, doamnă.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor