Суд над демоном Кроулі,
що почнеться з показань і закінчиться повним знищенням,
розпочався.
Усім встати.
Приведіть зрадника.
Привіт.
У вас тут гарно.
Не для тебе.
Бракує кімнатних рослин.
- Може, журнального столика. - Тиша!
В'язню, підійди.
Залюбки.
Отже, нас четверо.
Зіграємо в бридж? Заспіваємо квартетом?
Суд над зрадником.
Лорде Вельзевуле, ви…
Я суддя.
А я прокурор.
То Даґон — мій адвокат?
Боюся, що ні.
Я тут на випадок, якщо вони забудуть
котрийсь із твоїх подвигів.
Ми збудували це місце спеціально для тебе.
Це буде місце суду над тобою.
І місце твого знищення.
Друзі, не варто було турбуватися.
А в чому проблема?
ВПС США АВІАБАЗА
Такої вистави на сучасному автомобілі не втнеш.
- Кроулі? - Азірафаелю! Ти знайшов попутницю.
Гарна сукня. Личить.
Цей юнак нас не впускає.
Залиш це мені.
Військова людино,
мій друг і я подолали довгий шлях...
Хто з вас це зробив?
У цих дітей великі проблеми.
І у вас теж. Не рухайтеся!
Дев'яносто років й ані подряпини,
і на тобі.
Кроулі. У нього автомат.
Він ним цілиться. Зроби щось!
У мене зворушлива мить.
Кроулі!
Я хороший.
Я не можу робити брудну роботу.
Я рахую до трьох, а тоді застосую палець.
Пані, я даю вам усім п'ять секунд, щоб піти звідси!
Спочивай із миром.
Ти був хорошою машиною.
- Непогано ти із солдатом. - Ну...
Маю надію, я відіслав його в гарне місце.
Добре.
Треба оговтатися після автомобіля.
Я розберуся з ними.
Не бійся, хлопче.
У мене є палець.
Захопіть зброю, пане Шедвелл.
Ми тут, щоб лизати дупи.
Шмагати, Азірафаелю. Шмагати дупи.
Заради Бога.
Не віриться, що я це сказав.
ХОҐБЕК ЛЕЙН 4 ТАДФІЛД
16 ХВ ДО КІНЦЯ
Агов, Янгу.
Так?
- Ваш син, Адам. - Що на цей раз?
Я бачив, як він і його банда
їхали на авіабазу на велосипедах.
Не думайте, що озброєні охоронці терпітимуть витівки вашого сина.
- Аж ніяк. - Адам не…
Ви бачили, що сталося з бегоніями?
Не здивуюся, якщо ваш син почне Третю світову війну.
ДОБРІ ПЕРЕДВІСНИКИ
Куди саме ми йдемо?
За кілька хвилин злетять ракети.
Сили Небес і Пекла розпочнуть бій.
І все залежить від одного хлопчика.
Тиша тримала світ у міцних обіймах.
Гадаєш, ці люди терористи?
Дуже точний опис...
Так.
Бачив би ти їхні аури.
- А що з ними? - Негативні.
Наче чорні діри.
Не думаю, що це люди.
Якби ж ми знали, що вони кажуть.
Ми більше не контролюємо протоколи запуску ядерних боєголовок!
Нас хакнули!
Є наказ завдати ядерного удару
по Бельгії. Упевнені, що це вдала ідея?
Хтось це полагодить? Тут нічого не працює!
Ми пробуємо вимкнути систему,
та нас блокують із супутника!
Упевнені, що це вдала ідея?
Кажуть, це кінець світу.
Так, я зрозумів.
Почалося.
Я не просив починати.
Саме твоє існування вимагає закінчення світу.
Ти можеш покінчити з ними однією думкою.
Створити світ заново.
Ось він. Кучерявий.
Застрель його. Врятуй світ.
Ти один з нас, а не з них. Ніхто не сміє тобі перечити.
Що? Він ще зовсім дитя. Не можна...
- Заради Бога. - Ні.
Віддай мені.
Не зважай.
Одне твоє слово — і я покінчу з ними.
Не можна просто вбити дитину!
Треба зачекати.
Що? Поки він виросте? Застрель його, Азірафаелю!
Вибачте.
Я не могла дозволити.
Перепрошую, а чому вас двоє?
Довга історія.
- Я був у книгарні... - Це неправильно.
Ви повинні знову бути двома окремими людьми.
Як приємно.
Але ж ми можемо щось зробити.
Ми не в кіно.
Тут нема червоного дроту, щоб зупинити відлік.
Агнесо, у тебе є кращі ідеї?
Як вимкнути технології 21-го століття
випадковими пророцтвами із 17-го століття?
«Він не той, кого із себе вдає».
Агнесо, ти й не намагаєшся.
Активація зброї за дві хвилини.
Що це взагалі означає?
Я не знаю.
- Кажи. - Думаю, це про мене.
Формально я не зовсім
комп'ютерний інженер.
Я хотів ним стати.
Але я просто...
- Просто? - Просто…
- Просто що? - Просто навпаки.
Не ладнаю з технікою.
Я її ламаю, щойно починаю лагодити.
Мені шкода.
Ми приречені.
Настав час вирішити, хто твої друзі.
І Адам вирішив.
Отже, Антихрист, троє дітей
і колишній Цербер протистоять Смерті
й трьом чудовиськам зі свідомості людства.
Річ у тім, що вони несправжні.
Насправді це нічні кошмари.
Хлопчики з іграшками.
Я не хлопчик.
Я Війна.
Ви створені, щоб служити мені,
жити в мені й померти в мені.
Моя мама каже, що війна — це чоловічий імперіалізм
у глобальному масштабі.
Маленька дівчинко.
Біжи додому й грайся своїми ляльками.
Я не потерплю повсякденного сексизму.
Ми справжні друзі Адама.
Не ви.
Ви посміховисько.
Скажи, у що ти віриш, Пеппер.
Я вірю в мир, стерво.
Кидай, Пеппер. Швидко.
Я вірю в чистий світ.
А я вірю в їжу і корисний обід.
Власне, це дуже добре.
А це хіба не твій меч?
Здається, так.
Уже от-от.
Надихни військо, Даґон.
Так. Слухайте всі.
Ми ось-ось вийдемо з Пекла
й виступимо проти армії янголів.
Колись ви всі були янголами,
і ми брали участь у славетній революції.
І ми програли. Але це було тоді.
У нас були тисячі років...
- Щоб стати сильнішими. - Сильнішими!
- Розумнішими. - Розумнішими!
І небезпечнішими.
Повторюйте за мною.
- Сильніші. - Сильніші!
- Розумніші. - Розумніші!
- І… - Щось сталося.
Щось не так.
- Ми ідіоти. - Тридцять секунд...
- Слухай. Полагодь усе. - Що?
Полагодь усі комп'ютери.
Ти сказав, що тоді вони зламаються,
то... Полагодь їх.
І прискорити ядерний Армагеддон?
А ти можеш? Прискорити?
Так.
Легко. Якби я хотів
підвищити продуктивність,
я б відкрив комп'ютер
і запустив дефрагментацію диска.
У всьому світі
люди, що билися над вимикачами,
виявили, що ті працюють.
Запобіжники розімкнулися.
Комп'ютери не планують Третю світову
й повернулися до сканування стратосфери.
Смерте, час усе припинити.
Усе припинилося. Але вони повернуться.
Ми завжди поруч.
Я — тінь створення.
Ти не можеш знищити мене,
не знищивши світ.
Гарного дня, панове.
Нахаба.
Смерть розправив крила ночі.
Крила, які мали форму вирізів у матерії творіння,
в яких виднілася глибинна темрява
з далекими мерехтливими вогниками.
Може, це були зірки,
а може, щось зовсім інше.
Ну от. Бачиш, Кроулі?
- Я завжди казав... - Це ще не кінець.
Нічого не скінчилося.
Небеса й Пекло досі хочуть війни.
Ти. Хлопче.
Антихристе, як тебе звати?
Адам Янг.
Ви з друзями врятували світ.
Молодці. Вам медаль. Це нічого не змінює.
Ти!
Ти той на машині. Ти вкрав мою книгу.
Дівчина з книгою. Лови.
РОЗУМНО ОБИРАЙ ПОДОБУ
ТИ ГРАЄШСЯ З ВОГНЕМ
Що тут відбувається?
Довга історія.
Розкажи.
Добре, отже...
На початку, в Саду,
був... Він був старим лукавим змієм,
а я був вартовим яблуні.
Привіт, Адаме. Привіт, Пеппер і ви двоє.
Привіт, Анафемо. Ти не дала їм підірвати світ?
Мабуть.
Мій хлопець цьому посприяв.
Твій хлопець?
Ще одна жертва патріархату.
Лорде Вельзевуле.
Яка честь.
Кроулі, зраднику.
Яке негарне слово.
Інші слова ще гірші.
Де хлопець?
Ось він.
Адам Янг.
Привіт.
Юначе...
Армагеддон має початися знову.
Негайно.
Тимчасові незручності
не мають стояти на заваді більшого добра.
На заваді чого — це ще слід вирішити.
Але битва має розпочатися зараз, хлопче.
Це твоя доля.
Так написано. Починай війну.
Ви хочете покінчити зі світом, щоб дізнатися, чия банда краща?
Звісно.
Це Великий задум.
Це причина створення Землі.
Я впораюся. Адаме...
коли все скінчиться,
ти правитимеш світом.
Ти ж хочеш правити світом?
У мене повно справ із Пеппер, Венслі
й Браяном, щоб вони не нудьгували.
Мені цього світу достатньо.
Не можна відмовитися бути тим, ким маєш бути.
Твоє народження, доля — усе це частина Великого задуму.
Перепрошую, ви постійно говорите про Великий задум...
Азірафаелю, краще помовч.
Я одного не розумію.
Це Незбагненний задум?
Великий задум! Так написано.
І буде світ, і триватиме він 6000 років,
а тоді згине у вогні.
Так, схоже, це і є Великий задум.
Просто цікаво: це також і Незбагненний задум?
Це те саме.
Ви цього не знаєте.
Було б прикро, якби ви вважали,
що творите Великий задум,
а насправді заважали Божому Незбагненному задуму.
Усі знають Великий задум, так?
Але Незбагненний задум —
це... Він же незбагненний, так?
За визначенням, ми не маємо знати.
Але це написано.
Бог не грається в ігри зі всесвітом.
Ти де взагалі був?
Можна я...
Я мушу поговорити з головним офісом.
Як мені змусити десять мільйонів янголів
відмовитися від війни...
Навіть думати не хочу.
Змусь десять мільйонів демонів
скласти зброю і повернутися до роботи.
Принаймні ми знаємо, хто винен.
Юначе...
Тебе послали на Землю з однією метою.
Знищити її.
Ти неслухняний малий негідник.
Маю надію, хтось розкаже твоєму татові.
Розкажуть.
І твій тато буде незадоволений.
Якісь вони дивні.
Ні!
Ні-ні!
Що відбувається? Я щось відчуваю.
Вони це зробили.
Розповіли батькові.
Ні.
І його диявольський батько незадоволений.
Може, це вулкан.
Ні, в Англії нема вулканів.
Воно лютує. Що б то не було. Я відчуваю.
Воно наближається.
- Що відбувається? - Може, я дурень...
Та схоже, сюди йде сам Сатана.
Так і є.
Хто скривдить вавилонську повію, матиме справу зі мною.
Пане Шедвелл.
Так. Ось і все.
Радий знайомству.
Не можна здаватися.
Це сам Сатана.
Це не через Армагеддон. Це особисте.
Нам кінець!
Вигадай щось, інакше...
Інакше я з тобою не розмовлятиму.
Адаме, послухай,
твій батько хоче тебе знищити.
Може, знищити всіх нас.
Тато? Він і мухи не скривдить.
Не земний батько. Сатана.
Той, що вже не на Небесах.
Він іде, і він сердитий.
І що я маю із цим робити?
Битися з ним?
Не думаю, що бійка з ним піде на користь.
Ти мусиш вигадати щось інше.
Але я ще дитина.
І це непогано, Адаме.
Знаєш, я боявся, що ти станеш втіленням Пекла,
а не втіленням Небес.
Але ти ні те, ні інше.
Ти дещо значно краще.
Ти втілення людини.
Реальність послухається тебе. Ти можеш усе змінити.
І що б не сталося, добре чи погане,
ми поруч.
Я запущу час.
У тебе буде його обмаль, щоб зробити щось.
Роби це швидко.
Де мій син?
Ти? Ти мій бунтівний син?
Іди сюди.
Ти не мій тато.
Тати не чекають знайомства 11 років,
щоб потім насварити.
Що?
Якщо в мене проблеми з татом...
То не з тобою.
А з татом, який був тут.
Ти мені не батько!
Що ти сказав?
Ти можеш.
Скажи, Адаме. Скажи!
Іди сюди.
Ти не мій батько.
І ніколи не був.
Ні.
Ні!
Адаме?
Це ж не його справжній батько.
- Заради Бога. Де він? - Його.
Тепер.
І завжди був.
Він це зробив.
Адаме!
Може, хтось пояснить мені,
що саме тут відбувається?
Але все склалося якнайкраще.
Уяви, як жахливо було б, якби ми робили все як слід.
Погоджуюся.
Що це?
Випало з книги Агнеси Оглашенної.
«Бо скоро ти гратимешся з вогнем»?
То це останнє пророцтво Агнеси?
Наскільки я знаю.
І Адам... Знову людина?
Наскільки я зрозумів, так.
Янголе...
А якщо Всевишній все так і задумав
від самого початку?
Можливо.
Вона на все здатна.
У вас...
Не хочу, щоб вони потрапили не тим.
Перепрошую, ще... Ще має бути меч.
Так.
Так. Сидів на ньому.
Добре, що ви були тут.
Приємно, що хоч хтось цінує наш внесок
- у порятунок… - Треба, щоб хтось розписався.
Авжеж.
Ви вірите в життя після смерті?
Мабуть, мушу.
Так.
Якби я розказав дружині, що зі мною сталося сьогодні,
вона б не повірила.
І я б її зрозумів.
Ось і він.
Написано «Оксфорд».
Так, але він поїде в Лондон.
Тільки не знатиме, чому.
Мабуть, попрошу висадити мене біля книгарні.
Вона згоріла, пам'ятаєш?
Можеш пожити в мене, якщо хочеш.
Не думаю, що моїм це сподобається.
У тебе більше нема твоїх.
А в мене моїх.
Ми тепер самі по собі.
Як сказала Агнеса, нам слід із розумом обирати подобу.
НЕДІЛЯ — ПЕРШИЙ ДЕНЬ РЕШТИ ЖИТТЯ
Світ змінився.
Адам змінив минуле й змінив теперішнє.
У неділю люди прокинулися майже,
але не зовсім,
у тому світі, у якому жили.
Люди, які померли, ожили.
І все, що було знищено, дивовижним чином відновилося.
РІЧМАЛ КРОМПТОН
Це нові.
Мамо, я поприбирав.
Хіба складно було? Я знову бачу килим.
Тепер треба підтримувати порядок.
Можна ми з Псом підемо погуляємо?
Ти знаєш, що сказав тато.
Що навіть якщо він не знає, за що мене карає, то я знаю.
І?
Це так?
Можеш пояснити?
Можеш піти в сад,
погратися з Псом, але на цьому все.
Дякую, мамо. Ходімо, Песику.
Доброго ранку.
Я пошкодую про це...
але спитаю.
Чому ти називаєш машину «Дік Терпін»?
Ну...
Дік Терпін — видатний розбійник.
Це такий жарт.
Який?
Я називаю її Дік Терпін,
бо вона всюди
робить затор.
Я вже шкодую.
Слухай...
рядовий армії відьмоловів Не-Комп'ютерний-Інженере...
Ми вчора врятували світ?
Я не знаю.
Але ти хороший відьмолов.
Ти знайшов мене.
Що стосується британського уряду,
то поява міфічного чудовиська Кракена
виявилася масовою галюцинацією.
У нашій країні теж були
масові галюцинації.
Так, але ця зжерла нашу торгову делегацію.
Полуничне
й ванільне з вафелькою, будь ласка.
Як машина?
Ані подряпини.
А як книгарня?
Ані плямки.
Жодна книга не згоріла.
Усе стало так, як було.
Твої давалися чути?
- А твої? - Ні.
Ти розумієш, що вчора сталося?
Дещо розумію.
Але дещо...
Це трохи...
Незбагненно.
Дивно бачити його тут. Погана прикмета.
Вона й має бути погана...
Зв'язані бунтівні янголи.
Ми таке любимо.
- Зупиніть їх! - Що сталося, дорогенький?
Погана прикмета.
Ніяких проблем. Усе суперезно.
Азірафаелю.
Я радий, що ти з нами.
Міг би надіслати повідомлення.
А не викрадати посеред білого дня.
Кажімо, як є. Це екстрена видача.
Що там наш новий колега?
Він їде сюди.
Їде сюди. Думаю, тобі це сподобається.
Справді.
Закладаюся, ти не очікував такого.
…І вбивця колеги-демона,
злочин, який я бачив на власні очі.
Породження Пекла,
ви чули свідчення проти демона,
відомого як Кроулі.
Який ваш вердикт?
Винен!
Хочеш щось сказати,
поки ми не вчинили розплати над тобою?
Якою вона буде?
Вічність у найглибшій ямі?
Ні, ми зробимо дещо гірше.
Покарання відповідатиме злочину.
Архангел Михаїл?
Не може бути.
Співпраця з нашими давніми ворогами.
Ну що, дрочокриле, маєш?
Так.
Я повернуся по дзбан.
Ні, може, зробиш нам честь. Це...
Я бачив, на що здатна ця штука.
У підвалі такого краєвиду не побачиш.
Це свячена вода.
Найсвятіша, так.
Не те, щоб ми тобі не довіряли, Михаїле, але не довіряємо.
Гастуре, перевір.
Якого біса ти робиш?
Ні. Що я зробив?
- Ні! Прошу! - Не те місце. Не той час.
Прошу! Ні!
Демоне Кроулі,
я засуджую тебе до знищення свяченою водою.
Хочеш щось сказати?
Так.
Це новий піджак, не хочу зіпсувати.
Можна я його зніму?
Залиште тарілку за дверима.
Вітаю, пане Ш.
Так, Єзавель?
Я тут подумала...
Після всього, що ми пережили за останні пару днів,
нерозумно з мого боку
залишати тарілку за дверима,
тож я накрила для вас місце за столом.
У вашому лігві гріха?
Пане Пульзіфер?
- Пульсифер. - Пульсифер?
Мені випала честь
доставити вам і пані Пульсифер спадок.
Немає пані Пульсифер.
Крім моєї мами, але вона в Доркінгу.
Дивно. У листі чітко вказано.
Можна зайти?
Кави?
Не варто.
Якщо чесно, нам усім дуже цікаво.
Пан Випадок сам хотів їхати,
але зараз погано переносить дорогу.
Я гадки не маю, про що ви.
Спадок.
У коробці з листом.
Моя фірма зберігала її понад 300 років.
Пане Робі?
Це вам від моєї мами.
І ще це, на зберігання.
У листі були вказівки, золота монета
і п'ять цікавих фактів про наступні десять років,
які гарантували йому
дуже успішну юридичну кар'єру.
Натомість він мав простежити, щоб цей ящик
ретельно зберігали протягом кількох століть,
а тоді доставили саме в цей недільний ранок.
І... Ось і він.
Це від Агнеси.
- Ти впевнена? - Упізнаю стиль.
- Я Анафема. - Баддіком.
Подивимося, що всередині?
Ми укладали парі в офісі.
Хочете відкрити?
Я про це розповідатиму онукам.
Дивно.
Тут моє ім'я, я...
Перепрошую...
«Ось флорин, служителю закону.
Тепер тікай, поки світ не дізнався правду
про тебе й пані Спіддон
з відділу планування міста».
«Подальші пророцтва».
ПОДАЛЬШІ ПРОРОЦТВА
СТОСОВНО ПРИЙДЕШНЬОГО СВІТУ.
«Стосовно прийдешнього світу».
«Сага триває».
САГА ТРИВАЄ
Знаєте, мені вдалося відкласти достойну суму.
Іноді я думаю, що було б чудово переїхати з Лондона.
Придбати невеличке бунгало.
Витрати на двох майже такі ж, як і на одного.
Було б добре мати чоловіка поруч.
Не думаю, що рядовий Пульсифер повернеться.
Я єдиний відьмолов.
І ви знайшли мене.
Я не зовсім відьма, але вже як є.
Що тепер?
Я...
Я, мабуть...
маю поставити запитання?
Так, кажіть.
Так.
Скільки у вас сосків, Єзавель?
Єзавель у відставці, пане Ш.
Лише два.
Ну...
Тоді гаразд.
Одним актом зради
ти відвернув війну.
Загальне добро...
Не кажи про загальне добро, сонце.
Я архангел Гавриїл, трясця.
За Великим задумом ми мали розібратися
з опозицією раз і назавжди.
Вставай.
А я можу вас якось переконати передумати?
Ми ж хороші, заради всього святого.
Заради всього святого
ми караємо зрадників, щоб знали.
Тож... У полум'я.
Авжеж.
Був радий знайомству.
Зустрінемося за кращої нагоди.
Стули свою дурну пельку й умри вже.
Мабуть, у жодному з дев'яти кіл Пекла
немає такої штуки, як гумова качечка?
Ні?
Усе гірше, ніж ми думали.
Він укорінився.
Він більше не один з нас.
Що він таке?
Ви, мабуть, думаєте: «Якщо він може таке,
то що ще він може?»
І дуже скоро
всі ви матимете нагоду дізнатися.
Він блефує. Ми з ним упораємося.
Один демон проти решти Пекла?
- Що він зробить? - Замовкніть!
Заберіть його, це спричинить бунт.
Чого вилупилися?
Нема на що дивитися.
Я хочу забрати...
Боже.
Михаїле! Друже.
Зроби диво. Мені потрібен рушник.
Мабуть, усім буде краще,
якщо відтепер мені дадуть спокій.
Правда?
Авжеж.
- Точно? - Так, точно.
Я знаю, що роблю. Просто... Мені це не подобається.
Можемо відкрити технологічні дива.
А ти б їх, мабуть, зламав.
Поглянь з іншого боку.
Ти хочеш бути нащадком усе життя?
Нам заборонено з тобою говорити.
Адаме, що вчора сталося?
Різне. Неважливо.
Я хотів допомогти й застряг у саду.
Скільки ще тобі тут сидіти?
Багато-багато років, мабуть.
- Завтра погуляємо? - Домовилися.
До завтра вони забудуть. Як завжди.
У Нортон приїхав цирк.
Хочемо подивитися.
Ідіть. Я не піду.
Песику, відійди від огорожі,
бо якби ти побіг,
мені б довелося бігти за тобою
і вибігти зі саду.
А мені не можна.
Але мені б довелося, якби ти втік.
Песику, поганий пес.
Зупинись. Ану повернися.
Щось підказувало йому, що щось добігало кінця.
Не світ, а просто літо.
Будуть інші літа, але не буде такого, як це.
Більше ніколи.
Адаме Янгу, ану відійди від моїх яблук!
Я все скажу твоєму татові!
Він не розумів, чому стільки галасу,
коли їдять чужі яблука.
Але тоді життя не було б таким цікавим.
І, на думку Адама, немає яблука,
яке б не було варте тих проблем.
Думаєш, вони дадуть нам спокій?
Мабуть, вдадуть, що цього ніколи не було.
Ніхто не дивиться?
Ніхто.
Тоді міняємося назад.
Усе сталося, як сказала Агнеса.
Вони гралися з вогнем
і мали обрати подобу з розумом.
Так вони й вчинили.
Картатий метелик? Серйозно?
Це стильно.
Отже, останнє пророцтво Агнеси Оглашенної
було точним.
Я попросив у них гумову качечку
й змусив архангела Михаїла начарувати мені рушник.
Вони дадуть нам спокій... На якийсь час.
Я гадаю, що обидві сторони скористаються цим
як перепочинком перед великим боєм.
Я думав, це був великий бій.
Ні. Я гадаю, що головний бій буде,
коли всі наші битимуться проти них.
Що?
Небеса й Пекло проти людства?
Так. Час валити із саду.
Дозволь спокусити тебе обідом.
Я піддаюся спокусам.
Як тобі «Рітц»?
Здається, щойно дивовижним чином звільнився столик на двох.
Я хочу вірити, що в нас нічого б не вийшло,
якби в глибині душі ти не був трішки добрим.
А ти, глибоко в душі,
не був негідником, з яким варто познайомитися.
Будьмо.
За світ.
Можливо, нещодавні події
якось вплинули на реальність,
бо поки вони обідали, уперше в житті
у Берклі-Сквер було чути спів солов'я.
Ніхто не чув через шум транспорту,
але він співав.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова