El judici del dimoni Crowley,
que comença amb proves i acabarà amb la seva destrucció,
ha començat.
Tots en peu.
Porteu el traïdor.
Hola, nois.
Quin lloc més bonic.
Per a tu no ho serà.
Li anirien bé unes plantes.
-I potser una tauleta. -Silenci!
Que s'acosti el presoner.
Encantat.
Bé, en som quatre.
Una partida de bridge? Un quartet?
Jutgem un traïdor.
Lord Beelzebub, sou…?
Soc el jutge.
I jo, el fiscal.
I en Dagó és la defensa?
Em sembla que no.
No, jo soc aquí per si hi ha res que hagis fet
que se'ls hagi oblidat.
Però hem construït aquest lloc per a tu.
Serà el lloc del teu judici.
I també el de la teva destrucció.
Nois, no us hauríeu d'haver molestat.
Quin és el problema?
BASE AÈRIA DELS EUA
Un cotxe modern no tindria aquest rendiment.
-Crowley? -Azirafel! Veig que has trobat companyia.
T'escau el vestit.
Aquest jove no ens deixa entrar.
Deixa-m'ho a mi.
Humà de l'exèrcit,
el meu amic i jo venim de molt lluny i…
Qui ha fet això?
Prou. Aquests nens se la carregaran.
I vostès també. No es moguin!
Noranta anys i ni una esgarrapada.
I ara mira't.
Crowley, va armat.
Ens està apuntant. Fes alguna cosa!
Ara no és el moment.
Crowley!
Jo soc el bo.
No pots esperar que faci la feina bruta.
Comptaré fins a tres i faré servir el meu dit.
Senyora, els dono cinc segons perquè evacuïn la zona!
Descansa en pau.
Vas ser un bon cotxe.
-Bona feina amb el soldat. -Bé…
Espero no haver-lo enviat a algun lloc desagradable.
D'acord.
Necessito superar el tema del cotxe.
M'encarregaré d'ells.
No tinguis por, jove.
Tinc un dit.
Potser ha de brandir la seva arma, sergent Shadwell.
Som aquí per repartir ostres.
"Hòsties", Azirafel. "Repartir hòsties".
Per l'amor de Déu.
No puc creure que hagi dit això.
CARRER DE HOGBACK, 4
16 MIN PER A LA FI
Ei, Young.
Sí?
-El seu fill, Adam. -Què ha fet, ara?
L'he vist amb la seva colla
anant cap a la base aèria en bici.
Potser els guàrdies armats toleren les bufonades del seu fill,
-però jo no. -L'Adam no…
Ja sap el que va fer amb les meves begònies.
No s'estranyi si el seu fill engega la III Guerra Mundial.
BONS AVERANYS
On anem, exactament?
En uns instants, es llançaran els míssils.
Les forces del cel i de l'infern atacaran.
I tot depèn d'un noi.
El silenci sosté la bombolla del món a les seves urpes.
I aquella gent? Creus que eren terroristes?
D'una manera bona i encertada…
Sí.
Hauries d'haver vist les seves aures.
-Tenien res d'estrany? -Eren negatives.
Com forats negres.
No crec que siguin del tot humans.
Si poguéssim saber què diuen…
Ja no tenim control dels protocols de llançament de l'ACME-6!
Ens han hackejat!
Ordres de bombardeig executades contra Bèlgica.
Segur que és una bona idea?
Algú que pugui arreglar-ho, això? Aquí ja no funciona res!
Volem desactivar els controls,
però ens han bloquejat!
Segur que és una bona idea?
Diuen que és la fi del món.
Sí, ho he pillat.
Ha començat.
No he demanat que comencés.
La teva existència mateixa exigeix la fi del món.
Podries posar fi a tot amb un pensament.
Pots crear un món nou.
És ell. El dels rínxols.
Dispara. Salva el món.
Ets part de nosaltres, no d'ells. Ningú no et desobeirà.
Què? És una criatura. No podeu…
-Per l'amor de Déu. -No.
Dona'm això.
No facis cas d'aquestes ximpleries.
Digue-m'ho i posaré fi a les seves vides.
No pots disparar a un nen!
Potser hauríem d'esperar.
A què? A que creixi? Dispara-li, Azirafel!
Ho sento.
No podia permetre-ho.
Perdoneu, per què sou dues persones?
És una llarga història.
-Jo era a la meva llibreria… -No està bé.
Heu de tornar a ser dues persones diferents.
Quines pessigolles.
Hem de poder fer alguna cosa.
Això no és una pel·li.
No hi ha un cable vermell que puguem tallar.
Agnès, tens alguna idea millor?
¿Vols aturar tecnologia del segle XXI
amb una predicció qualsevol del segle XVII?
"No és el que afirma ser."
Agnès, esforça-t'hi, va.
Dos minuts per a l'activació de les armes.
Què vol dir, això?
No ho sé.
-Digue-m'ho. -Crec que es refereix a mi.
No soc, tècnicament,
enginyer informàtic.
M'agradaria ser-ho.
Soc justament…
-Sí? -Justament…
-Justament què? -Justament el contrari.
Soc un negat.
Quan toco un ordinador, s'espatlla.
Em sap greu.
Estem acabats.
Era el moment d'escollir els amics.
I l'Adam ho va fer.
L'Anticrist, tres nens humans
i un ex-gos infernal s'enfrontaven
a la Mort i tres monstres creats per la humanitat.
La cosa és que no són reals.
Són com malsons, en realitat.
Els nens i els vostres jocs.
No soc cap nen.
Soc la Guerra.
Vau ser creats per servir-me,
per viure en mi i morir en mi.
La meva mare diu que la guerra és imperialisme masculí
portat a escala global.
Una nena.
Corre a casa a jugar amb les nines, petita.
No suporto cap mena de micromasclisme.
Nosaltres som amics de l'Adam.
No vosaltres.
Sou patètics.
Digues en què creus, Pepper.
Crec en la pau, desgraciada.
Deixa-la, Pepper. De pressa.
Jo crec en un món net.
I jo crec en el menjar i en els dinars saludables.
De fet, són d'allò més bons.
Aquesta no era la teva espasa?
Crec que sí.
Ja queda poc.
Arenga les tropes, Dagó.
Molt bé. Escolteu.
En qualsevol moment, sortirem de l'infern
i lluitarem contra l'exèrcit d'àngels.
Tots vosaltres vau ser àngels en un altre temps
i vam lluitar en la revolució gloriosa.
Vam perdre. Però això és el passat.
Hem tingut milers d'anys per fer-nos més forts.
Més forts!
-Més astuts. -Més astuts!
I més perillosos.
Vull que ho repetiu amb mi.
-Més forts. -Més forts!
-Més astuts. -Més astuts!
-I… -Està passant alguna cosa.
Alguna cosa no va bé.
-Som imbècils. -Trenta segons…
-Escolta. Arregla'ls. -Què?
Fes que els ordinadors funcionin millor.
Quan els intentes arreglar, s'espatllen.
Doncs arregla'ls.
I accelerar l'apocalipsi nuclear?
Podries accelerar-la?
Sí.
És fàcil.
Si volgués millorar el seu rendiment,
només caldria accedir-hi
i desfragmentar el disc.
A tot arreu del món,
qui es barallava amb ordinadors
va veure com s'arreglaven.
Es van obrir els disjuntors.
Els ordinadors van deixar la guerra
i van tornar a analitzar l'estratosfera.
Mort, tot això ha d'acabar ara.
Ja ha acabat. Però ells tornaran.
Mai no estem lluny.
Soc l'ombra de la creació.
No pots destruir-me,
perquè destruiries el món.
Bona tarda, senyors.
Quina barra.
La Mort va desplegar les ales de la nit.
La seva forma travessava la matèria de la creació
fins a la seva foscor interior,
i hi brillaven llums llunyanes.
Llums que bé podien ser estels
o alguna cosa completament diferent.
Ja està. Ho veus, Crowley?
-Com sempre dic… -No s'ha acabat.
Res no ha acabat.
Tant el cel com l'infern volen guerra.
Tu, noi.
Anticrist, com et deies?
Adam Young.
Els teus amics ens han salvat.
Ben fet. Gomet verd per a tothom. Però no canviarà res.
Vosaltres!
Sou els del cotxe. Em vau robar el llibre.
La noia del llibre. Té.
TRIEU BÉ LES VOSTRES CARES
JUGANT AMB FOC
Què està passant aquí?
És una llarga història.
Tinc temps.
Molt bé, doncs…
Al principi, al Jardí, hi havia…
Bé, ell era una serp vella i astuta
i jo, tècnicament, havia de vigilar un pomer.
Hola, Adam, Pepper i vosaltres dos.
Hola, Anatema. Has evitat que explotés el món?
Suposo.
El meu xicot ha fet la part difícil.
Xicot?
Una altra víctima enganyada pel patriarcat.
Lord Beelzebub.
Quin honor.
Crowley, el traïdor.
Quin adjectiu més lleig.
En tinc de més lleigs per tu.
On és el noi?
És aquell.
Adam Young.
Hola.
Jovenet…
Has de tornar a iniciar l'Apocalipsi.
Ara mateix.
Una inconveniència temporal
no pot obstaculitzar el bé comú.
Encara hem de decidir què ha obstaculitzat,
però la batalla ha de començar ja, noi.
És el teu destí.
Està escrit. Ara, fes que comenci la guerra.
Tots dos voleu que s'acabi el món per veure quin bàndol és millor?
Òbviament.
És el gran pla.
És la raó per la qual es va crear la Terra.
Deixa'm a mi. Adam…
quan tot això acabi,
podràs governar el món.
No vols governar el món?
Ja em costa pensar coses
perquè la Pepper, el Wensley i el Brian no s'avorreixin.
Ja tinc el món que vull.
No pots rebutjar qui ets.
El teu naixement i el teu destí són part del gran pla.
Perdona, no pares de parlar del gran pla…
Azirafel, millor tingues la boca tancada.
Tinc un dubte.
És el pla inefable?
El gran pla! Està escrit.
Hi haurà un món, perdurarà 6.000 anys
i acabarà amb foc i flames.
Sí, sona al gran pla.
Però, aleshores, també és el pla inefable?
Són el mateix.
No ho sabeu.
Seria terrible que creguéssiu
que seguiu el gran pla
i en realitat atemptéssiu contra el pla inefable de Déu.
Tothom coneix el gran pla, oi?
Però el pla inefable
és… això, inefable, oi?
Per definició, no el podem conèixer.
Però està escrit.
Déu no juga a jocs amb l'univers.
En quin univers vius?
Podem…?
He de parlar amb la central.
¿Com se suposa que he de fer
que deu milions d'àngels deixin d'estar en peu de guerra…?
Fa por només de pensar-hi.
Imagina fer que els dimonis
abaixin les armes i tornin a treballar.
Almenys sabem de qui és la culpa.
Jovenet…
Et van portar a la Terra amb una única missió:
destruir-la.
Ets un mocós desobedient.
I espero que algú l'hi digui al teu pare.
L'hi direm.
I al teu pare no li farà gens de gràcia.
Quina gent més estranya.
No! No!
No! No! No!
Què passa? Tinc una sensació estranya.
Ho han fet.
El seu pare ho sap.
Ai, mare.
I el seu pare satànic no està content.
Potser és un volcà.
No hi ha volcans a Anglaterra.
Sigui el que sigui, està enfadat. Ho noto.
S'acosta.
-Què passa? -Em podeu dir beneit,
però sembla que el mateix Satanàs ve cap aquí.
El mateix Satanàs, oi?
No deixaré que ningú faci mal a la prostituta de Babilònia.
Sr. Shadwell.
Fins aquí hem arribat.
Ha estat un plaer.
No ens rendirem.
És el mateix Satanàs.
No és per l'Apocalipsi. És personal.
Estem fotuts!
Pensa alguna cosa o…
O no et tornaré a parlar mai.
Adam, escolta.
El teu pare vindrà a destruir-te.
I a tots nosaltres.
El meu pare? No li faria mal a ningú.
El terrestre no, Satanàs.
El teu pare que no és al cel.
Ve cap aquí i està enfadat.
I què vols que hi faci?
Lluitar contra ell?
No crec que servís de res.
Hauràs de pensar en alguna altra cosa.
Però només soc un nen.
Això no és res dolent, Adam.
Tenia por que fossis l'infern encarnat.
Esperava que fossis el cel.
Però no ets res d'això.
Ets molt millor.
Ets la humanitat encarnada.
Adam, la realitat t'escoltarà. Pots canviar les coses.
I, passi el que passi, per bé o per mal,
estem al teu costat.
Descongelaré el temps.
No tindràs gaire temps per fer el que vols fer.
Fes-ho ràpid.
On és el meu fill?
Tu? Tu ets el meu fill rebel?
Vine aquí.
Tu no ets el meu pare.
Els pares no esperen 11 anys per veure't
i apareixen per renyar-te.
Què?
Si el meu pare em vol renyar…
no seràs tu.
Serà qui ha estat amb mi.
Tu no ets el meu pare!
Què has dit?
Tu pots!
Digues-ho, Adam. Un altre cop!
Vine aquí.
Tu no ets el meu pare.
Mai no ho has sigut.
No.
No, no, no!
No!
Adam?
No és el seu pare de veritat.
-Per l'amor de Déu. On és? -Ho és.
Ho és ara.
I sempre ho ha estat.
Ho ha aconseguit.
Adam!
¿Algú em pot explicar
què carai està passant?
Tot ha sortit bé.
Imagina com hagués anat la cosa si fóssim competents.
Tens raó.
Què és això?
Va caure del llibre de l'Agnès.
"Aviat us trobareu jugant amb foc"?
És l'última profecia de l'Agnès?
Això crec.
I l'Adam… torna a ser humà?
Pel que jo sé, sí.
Àngel…
I si l'Omnipotent ho havia planejat així?
Des del principi?
Podria ser.
No ho descartaria.
Vostès tenen la...?
No els volia a les mans equivocades.
Disculpin. Hi hauria d'haver també una espasa.
És veritat.
Sí. M'havia assegut a sobre.
Sort que eren aquí.
Que bé que algú reconegui la nostra part en la salvació…
Algú ha de signar això.
És clar.
Creu en la vida després de la mort?
No tinc més remei.
Ja.
Si li digués a la meva dona el que m'ha passat avui,
no em creuria.
I no m'estranyaria.
Aquí ve.
Diu "Oxford" al davant.
Sí, però anirà fins a Londres.
Tot i que no sabrà per què.
Suposo que faré que em deixi a la llibreria.
Es va cremar, te'n recordes?
Pots quedar-te amb mi, si vols.
No crec que el meu bàndol ho veiés bé.
Ja no tens bàndol.
Cap dels dos en tenim.
Estem al nostre bàndol.
Com ha dit l'Agnès, hem de triar bé la nostra cara.
DIUMENGE, PRIMER DIA DE LA NOVA VIDA
S'havia reiniciat tot.
Havia canviat el passat i el present.
El diumenge, la gent es va aixecar i va trobar un món gairebé,
però no del tot,
igual al que habitaven abans.
Tot i que gent que havia mort era viva
i les coses que s'havien trencat s'havien arreglat per miracle.
Aquests són nous.
Mare, ja l'he endreçat.
Era tan difícil? Puc veure la catifa.
Ara l'has de mantenir neta.
Puc sortir amb en Gos?
Ja saps què ha dit el teu pare.
Va dir que, encara que ell no sabés què havia fet malament, jo sí.
I?
Tenia raó?
M'ho pots explicar?
Bé, pots sortir al jardí i que en Gos corri una mica,
però això és tot.
Gràcies, mare. Vine, Gos.
Bon dia.
Sé que me'n penediré,
però t'ho preguntaré igualment.
Per què el cotxe es diu Dick Turpin?
Bé…
En Dick Turpin era un bandoler.
És una broma.
Sí?
Doncs es diu Dick Turpin
perquè, vagi on vagi,
para el trànsit.
Per què he preguntat?
Ei…
Soldat caçabruixes No Enginyer Informàtic…
Vam salvar el món ahir?
No ho sé.
Ets un caçabruixes prou bo.
M'has caçat a mi.
Segons el govern britànic,
l'aparició del kraken, el monstre llegendari,
va ser una al·lucinació massiva.
Hi va haver moltes al·lucinacions
al nostre país, també.
Sí, però aquesta es va menjar la delegació de comerç.
Un gelat de maduixa
i un de vainilla amb xocolata, si us plau.
Com està el cotxe?
No té ni una esgarrapada.
Com està la llibreria?
Impol·luta.
Ni un sol llibre cremat.
Tot ha tornat a com era abans.
T'han dit alguna cosa els teus?
-I els teus? -Res.
Entens el que va passar ahir?
N'entenc una part.
Però l'altra…
és una mica massa…
Inefable.
Que curiós veure-la aquí. En teoria porta mala sort.
Porta mala sort…
Àngels rebels lligats així.
És el que més m'agrada a mi.
-Pareu! Deteniu-los! -Què passa, rei?
Mala sort, estimat.
Cap problema. Va tot de meravella.
Azirafel.
M'alegro que hagis vingut.
Bastava enviar un missatge.
No calia un segrest a plena llum del dia.
Ha estat una execució extraordinària.
Tenim novetats del nostre nou soci?
Està de camí.
Està de camí. Crec que això t'agradarà.
De veritat.
I crec que no la veies venir, aquesta.
…i l'assassinat d'un company dimoni,
un crim que he vist amb els meus propis ulls.
Criatures de l'infern,
heu sentit les proves contra el dimoni
conegut com a Crowley.
Quin és el vostre veredicte?
Culpable! Culpable!
¿Tens res a dir
abans que executem la nostra venjança?
Què serà?
Una eternitat al pou més profund?
No, farem una cosa pitjor.
Adequarem el càstig al crim.
L'arcàngel Miquel?
No m'ho esperava.
Cooperem amb els nostres vells enemics.
Bé, doncs, angelet, ho has portat?
Sí.
Tornaré per recollir-la.
No, crec que hauries de fer els honors.
Ja he vist el que ens pot fer això.
No tenim aquestes vistes allà baix.
És aigua beneïda.
La més beneïda, sí.
No és que no confiem en tu, Miquel, però no confiem en tu.
Hastur, prova-la.
Què dimonis fas?
No. Què he fet jo?
-No, no! Si us plau! -Mala sort.
Si us plau, no!
Dimoni Crowley,
et sentencio a l'extinció amb aigua beneïda.
Tens res a dir?
Doncs sí.
La jaqueta és nova, no vull que es faci malbé.
Us fa res si me la trec?
Deixi el plat fora.
Hola, senyor S.
Sí, Jezabel?
Estava pensant…
que després del que hem passat aquests dies,
em sembla absurd
deixar el plat a fora,
així que li he fet un lloc a la taula.
Al seu cau d'iniquitat?
Sr. "Pulsaifer"?
-Pulsifer. -Pulsifer?
Tinc l'honor especial
de portar-vos a vostè i a la Sra. Pulsifer una herència.
No hi ha cap Sra. Pulsifer.
A part de la meva mare, però ella està a Dorking.
Que estrany. La carta no deixa marge per a ambigüitats.
Puc entrar?
Cafè?
No, gràcies.
Tots hi tenim molta curiositat.
Per poc no ve el Sr. Bychance,
però ja no se li assenta bé viatjar.
No sé de què està parlant.
L'herència.
El que hi ha a la caixa amb la carta.
La tenim al bufet des de fa més de 300 anys.
Mestre Robey?
Això és per vostè. És de la meva mare.
I va amb això, perquè la guardi bé.
A la carta hi havia instruccions, una moneda d'or
i cinc dades interessants sobre els deu anys següents,
que li assegurarien l'èxit
a la seva carrera en l'àmbit legal.
El que havia de fer era assegurar-se
que es tingués cura de la caixa durant uns segles
i que es lliurés aquest matí de diumenge.
I aquí està.
És de l'Agnès.
-N'estàs segura? -Reconec l'estil.
-Soc l'Anatema. -Baddicombe.
Mirem què hi ha dins?
A l'oficina hem fet apostes.
Vol obrir-la vostè?
Seria una història per explicar als meus nets.
Que estrany.
És el meu nom…
Perdonin…
"Aquí té un florí, lletrat.
"Ara toqui el dos o el món descobrirà la seva aventura
"amb la Srta. Spiddon,
"del Departament d'Urbanisme."
"Més profecies bones i encertades d'Agnès la Sonada."
Sobre el món que ha d'arribar.
"La saga continua."
La saga continua
Sap què? Tinc una mica de diners estalviats.
A vegades penso que estaria bé marxar de Londres.
Viure al camp.
I diuen que on viu un, hi poden viure dos.
I estaria bé tenir un home a casa.
No crec que el soldat Pulsifer torni mai.
Soc l'únic caçabruixes que queda.
A mi m'ha caçat.
No soc una bruixa, però li haurà de bastar.
I ara què?
Eh…
Suposo que ara he de…
fer-li la pregunta?
Sí. Endavant.
Sí.
Quants mugrons té, Jezabel?
Jezabel retirada, senyor S.
Només dos.
Bé, doncs…
Aleshores, cap problema.
Amb un acte de traïció
has impedit la guerra.
Crec que el bé comú…
No em parlis del bé comú, rei.
Soc el puto arcàngel Gabriel.
El bé comú era que per fi resoldríem les coses
amb l'oposició una vegada per sempre.
Aixeca't.
Suposo que no us puc convèncer que ho reconsidereu?
Som els bons, per l'amor de Déu.
Per l'amor de Déu,
hem de donar exemple amb els traïdors.
Així que… a les flames.
D'acord.
Un plaer conèixer-vos.
Tant de bo ens tornem a trobar.
Fes mutis i mor ja, hòstia.
No hi deu haver enlloc, als nou cercles de l'infern,
un ànec de goma, oi?
No?
Potser és pitjor del que crèiem.
S'ha tornat un d'ells.
Ja no és un dels nostres.
Què és?
Us deveu estar preguntant:
"Si pot fer això, què més podrà fer?"
I molt, molt aviat,
tindreu tots l'oportunitat de descobrir-ho.
Està mentint. Podem matar-lo.
Un dimoni contra tot l'infern?
-Què farà? -Calla!
Traieu-lo d'aquí. Provocarà una revolta.
Què mireu? Aquí no passa res.
No hi ha res per veure.
He vingut per recollir…
Ai, senyor.
Miquel, col·lega!
Fes un miracle, vols? Una tovallola.
Crec que seria millor per tothom
que em deixéssiu en pau d'ara endavant.
No trobeu?
Exacte.
-N'estàs segura? -Sí, n'estic segura.
Sé el que faig. Tot i que… no m'agrada.
Podria revelar meravelles tecnològiques.
I, probablement, tu les trencaries.
Pensa-hi així:
vols ser una descendent tota la vida?
No ens deixen entrar. Hem vingut per darrere.
Adam, què va passar ahir?
Mogudes. No importa.
Jo només volia ajudar i he acabat atrapat al jardí.
Quan et deixaran sortir?
D'aquí molts anys, suposo.
-I demà? -Demà ja sí.
Se n'hauran oblidat. Sempre els passa.
Estan muntant un circ a Norton.
Volem anar a veure-ho.
Aneu vosaltres. Jo estaré bé.
Gos, no t'acostis a l'arbust,
perquè, si el travesses,
t'hauré de seguir per agafar-te
i hauré de sortir del jardí.
I ho tinc prohibit.
Però no em quedaria més remei si te'n vas.
Gos, seràs dolent.
Para. Torna aquí.
Alguna cosa li deia que alguna cosa estava acabant.
No el món, exactament, només l'estiu.
Hi hauria més estius, però mai com aquest.
Mai més.
Adam Young, no t'acostis a les meves pomes!
Marrec de l'infern! L'hi diré al teu pare!
No entenia per què la gent s'enfadava
perquè els altres mengessin una poma.
Però la vida seria molt més avorrida si no ho fessin.
I, segons l'Adam, no hi havia cap poma
per la qual no valgués la pena ficar-se en problemes.
Creus que ara ens deixaran en pau?
Posats a fer càbales, fingiran que no ha passat.
En fi. Ens mira algú?
No.
Bé. Canviem-nos de nou.
Tal com l'Agnès els havia dit,
jugarien amb foc
i havien de triar bé la seva cara.
Així ho havien fet.
Un coll de tartà. De debò?
El tartà és elegant.
Doncs l'última profecia d'Agnès la Sonada
era encertada.
Els he demanat un ànec de goma
i he fet que l'arcàngel Miquel em donés una tovallola.
Ens deixaran en pau… una estona.
Jo crec que els dos bàndols aprofitaran
per fer una pausa abans del cop gran.
Creia que això era el cop gran.
No. Jo crec que el cop gran
serà quan nosaltres ens enfrontem a ells.
Què?
El cel i l'infern contra la humanitat?
Sí. Hora de sortir del jardí.
Deixa'm temptar-te amb un dinar.
Temptació aconseguida.
Què et sembla el Ritz?
Crec que, miraculosament, s'acaba d'alliberar una taula per a dos.
M'agrada pensar que res d'això hauria funcionat
si no fossis, de tot cor, una mica bona persona.
I si tu no fossis, en el fons,
prou cabró perquè valgui la pena conèixer-te.
Salut.
Pel món.
Pot ser que els últims esdeveniments
tinguessin conseqüències a la realitat,
perquè, mentre ells dinaven, per primera vegada,
un rossinyol cantava a la plaça Berkeley.
Ningú el va sentir per culpa del trànsit,
però era allà, tan tranquil.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra