КАРНІВАЛ РОУ
Але зло й досі не знищене.
Ще не охололо тіло бідолашної феї,
як директора сирітського дому було вбито.
Отже,
два життя обірвалися завчасно:
чоловіка й феї.
Їхні долі перетнула жорстока смерть
від рук найбільш злої істоти.
Та чи настане справедливість?
Лише час покаже.
Ми можемо не сумніватися лише в одному —
кожен із них по-своєму заслужив вічного блаженства.
Добрий учитель Фінч купається у світлі Мученика,
якому служив усе життя.
А Ешлінг,
добра Ешлінг,
розважає серафимів своєю піснею.
А тепер спочивай
Попри те, що вирують бурі
Віра приходить і йде
Пори року змінюються
Я впевнена, що є безпечне місце
Для тебе й для мене
Дуже дякую.
Мойро.
Отже,
це вона, так?
Твоя маленька театральна трупа?
Боюся, що так. Це…
- Гарна була вистава. - Справді?
Я радий, що тобі сподобалося.
У чому річ?
Якісь проблеми, констеблю?
Хтозна. Покажи ліцензію.
- Ліцензію? - Це громадське місце.
Облиште його.
Мені потрібні документи.
Лишайник пожовк.
Ось тобі десять срібників за все.
Іди геть.
Відьма-грабіжниця.
Швидко повернувся.
Саме так.
Що тут написано?
Сховище таємниць.
Печінка зберігає багато чого,
якщо вмієш побачити.
Маєш, що мені показати?
Святий Мученику.
Оце вже ні.
Тобто це правда?
Мертвого можна воскресити й поєднати з іншим?
Як ви бачите на власні очі.
Те, що я бачив того вечора, мало…
розум.
Я його якось відчув.
Ні.
Ви відчули розум того, хто стояв за ним.
У Чорнопила немає власних думок, лише думки господаря.
Кажуть, іноді його очі з очима господаря…
як одне ціле.
Хто в Бурге, крім тебе, має такі знання?
Я цього не знаю.
Але для того, щоб створити цю потвору,
потрібні знання глибші, ніж мої.
Звільни його від страждань.
Його не можна вбити,
поки ви дихаєте.
То посади в банку.
Я не заважаю?
Я вивчаю умови позики.
Потрібен твій підпис — згода на заставляння будинку.
А якщо я скажу, що знаю того,
хто готовий вкластись у твою справу?
Моя люба сестро,
я дуже радий, що ти хочеш підтримати мене в цій справі.
І попри це, я не маю часу
на пусті балачки з Луїзою Пемброк
чи кимось іншим, чий троюрідний брат двічі…
О, ні, це не пусті балачки.
Цей індивід має капітал,
щоб оснастити цілий корабель.
Ну що ж,
так, я з радістю познайомлюся з ним.
Яку частку від прибутку він хоче одержати?
Він хоче одержати не прибуток.
Лише визнання в нашому колі.
Я кажу про нашого сусіда-фавна, містера Агреуса.
Звідки ти знаєш, скільки в нього грошей
і як він хоче їх витратити?
Він заходив на чай, коли ти був у клубі.
- Вибач, що? - Сьогодні він зайде
по обіді, разом із Пемброками й Ґілфойлами.
Це неможливо.
- Ясна річ… - Що неможливо,
братику, то це отримати мій підпис на документі,
що ставить під загрозу наше житло.
Не торгуйся!
З нашого становища є вихід.
І ми втратимо лише краплю гордості.
Це буде скандал, Імоджен!
Наша родина його витримає.
Разом ми сильніші,
але я й сама прийму фавна.
Та ну?
Ти візьмеш у нього гроші.
Я не дозволю ризикувати будинком,
поки я ще жива.
Гості будуть о пів на четверту.
Маю надію, що ти їх зустрінеш.
Імоджен.
Імоджен!
Добрий ранок, тату.
- Мамо. - Добрий ранок, Джоно.
Добрий ранок.
Батько хоче щось тобі сказати.
Саме так.
Хоч ми й раді,
звісно,
що ти повернувся додому,
треба обговорити цю подію.
Не лише обговорити. Мають бути якісь наслідки.
Наслідки?
Я був жертвою.
Хлопець має рацію.
Цього б не було,
якби він слухався й не ходив до Роу.
Правда, але не забувайте,
що ці нещасливі події допомогли виявити зрадника Лонгербейна.
Джоні час відкинути дитяче
й подумати про майбутнє.
Мамо, тільки не пророцтво.
Гола й укрита попелом, я дерлася
- на гору Карпе. - Пайеті.
Я лазила рачки, щоб спитати авгурів,
чи виходити за твого батька.
Мені сказали…
що він буде величною людиною,
а його син — ще величнішим.
Так, ми знаємо.
Якщо батько — канцлер, уявляєш, яка доля судилася тобі?
Може, мене коронують?
Цілком можливо.
- Монархії й раніше відновлювалися. - Бачиш, батьку?
Бачиш? Хай що я зроблю, цього буде замало.
Твоя мати це каже й робить
лише з любові до тебе, я впевнений.
Хотів би я вірити.
Джоно.
Проси вибачення негайно!
Вибач, мамо.
Ось. Бачиш?
Він перепросив.
Ми з батьком вирішили, що тобі зараз
треба менше бувати на людях,
сидіти вдома й зосередитися на освіті.
Хай скандал забудеться.
Люди перестануть плескати язиками.
А поки що ми подвоїмо кількість занять…
- Подвоїте? - …тоді ти зможеш
закінчити повний курс до наступної австерії.
Учитель Саймс чекає в бібліотеці.
Хочеш їсти?
Бери.
Безплатно.
Дуже дякую.
Це теж візьми.
«Шифри». Знаєш їх?
Мама читала мені це в дитинстві.
Благослови її.
Прочитай це самостійно.
Ти можеш здивуватися.
Я в це не вірю.
У всіх фей, місцевих і прибулих,
треба перевіряти документи.
- Відколи? - Уже десять років.
Вони не можуть тут бути без документів.
Але зараз вони тут.
То хай їдуть звідси.
- Куди? - Звідки приїхали.
У Нок? Він зруйнований.
- Там нічого немає. - Сер!
У всіх фей, місцевих і прибулих, треба…
А якщо вони не феї?
А хто?
Домашні тварини?
Вони розумні.
Не настільки.
Чесно кажучи, я не пам'ятаю,
чи кобольди згадуються у статуті.
Може, ви перевірите статут,
- а ми зачекаємо. - Так.
Але вас оштрафують
за перевезення тварин без дозволу.
Я готовий заплатити будь-який штраф.
Сидіть тут і не випускайте їх зі скрині.
Дуже дякую, офіцере.
Гадаю, з нами все буде гаразд.
Кобольди.
Так і знав, що це невдалий час, чорт забирай.
І дружина незадоволена, що відпустку скоротили
через цей клятий безлад.
Скажи, що є результати.
Директор убитий тією ж рукою,
що й фея, знайдена мертвою на березі Роу.
Звідки ти знаєш, що вбивця один?
Це сказав фавн, що робив розтин?
- Який фавн? - М'ясник із Роу.
Він був лікарем у Пуяні.
Ну, у такому разі…
В обох забрали печінку.
Це доказ?
Печінки?
Це що, трофей якийсь?
Можливо.
Що ж, тримай мене в курсі. Домбі, за мною.
Чому не сказав про Чорнопила?
Ти не віриш, і вони не повірять.
До того ж нам потрібен
той, хто його контролює.
Той, хто хотів їхньої смерті.
Райкрофте.
Це ж треба.
Досі не віриться.
Інспектор поліції.
Якби вчитель Фінч побачив, яким чоловіком ти став,
він би пишався тобою.
Дякую, сер.
Скажи, ти наблизився
до того, хто скоїв цей злочин?
Саме тому я тут.
Ви колись бачили директора з феєю Ешлінг Керель?
Я її раніше не бачив.
Думаєте, він міг її знати?
Чому ти мене питаєш?
Ви його колега та друг.
Я ніколи її не бачив. Вибач.
А зараз дозволь мені закінчити негайні справи.
Можеш тут усе оглянути.
Р. Ф.
Я лечу! Дивися, Даріусе, я лечу!
Я лечу, Даріусе!
Усе гаразд, Філо?
Усе має бути ідеально.
Хай Луїза Пемброк насміхається, що я запросила фавна,
але бісквіт має бути бездоганний.
Мій бісквіт найкращий у Кроссінгу, як вам відомо.
Я пропущу лотерею!
Будь ласка, міс!
- Віньєт! - Афіссо.
Я прийму твою ставку.
Тепер ти займаєшся лотереєю?
На маршруті Фіністерів.
Ти казала піти працювати.
Я не казала про «Чорного Ворона».
Ці феї запросто переріжуть тобі горло.
Я обережна. Не турбуйся.
Що ж,
ти не терпиш нарікань, це точно.
Мені треба повертатися.
Щасти тобі, дівчино.
І тобі щасти.
Я скоро таки виграю.
Яка краса.
Прошу сюди.
Містер і міс Ґілфойл.
Пірсе, Гортензіє, заходьте.
Ми давно тут не були. Здається, цілу вічність.
Будь другом, принеси стілець зі спинкою
для моїх старих кісток.
Містер Агреус тут не працює.
Він гість.
Радий знайомству, містере Ґілфойл.
І радий допомогти.
Ця сира погода шкодить усім кісткам:
і старим, і молодим.
Будь ласка.
Як люб'язно.
Містер Агреус — наш сусід.
Він придбав будинок Чествітів через дорогу.
Дивовижно.
Це дивовижний будинок, ваша правда.
Мені пощастило, що він продавався.
Будуть ще гості?
Луїза й Леонід Пемброк.
О, дякувати Мученику.
Так. Що більше, то веселіше.
Містер і міс Пемброк.
Це гра така?
Перевдягнутись і служити слугам?
Містер Агреус тут не служить.
Він гість.
Дуже приємно, містере Агреус.
Я Леонід Пемброк. Це моя сестра Луїза.
Це бісквіт твоєї Афісси?
- Я мріяла про це тиждень. - Так.
Прошу, сідайте.
Я б дуже хотів почути вашу думку
щодо недавніх подій, містере Агреус.
- Вона спекла його для тебе. - Гадаю,
ви засмутилися не більше, ніж я,
почувши про заслужене покарання Ріттера Лонгербейна.
Чому ви так думаєте?
Його антипатія
до таких, як ви.
Без причини.
Цікаво, чи погодяться з цим тисячі, що втратили
роботу, бо такі, як я, просять менше.
Що ж, треба чимось жертвувати,
щоб створити більш інклюзивне суспільство.
Ви бували в Пуяні, містере Пемброк?
Навряд чи.
Там можна кілька місяців
не бачити нікого, крім фавнів.
Ні трау, ні піксі, ні людей — майже ніколи.
І запевняю вас, ніхто там не думає
створити більш…
інклюзивне суспільство.
Бо там ніхто не хоче жити.
Особливо після війни.
Я не хочу.
Саме тому я опинився тут,
у цій чудовій компанії.
Хто буде бісквіт?
Змий усі мої гріхи
й візьми до твого світла, о, блаженний Мученику.
Чудово, Райкрофте.
А тепер попроси Мученика зберегти твій секрет,
приховати, що у твоїх жилах тече кров фея.
Так, сер, я помолюся.
Учителю Торн.
Ти й досі тут.
Я згадував те, чого ви мене вчили.
Що гріх бездіяльності небезпечніший,
ніж гріх діяння.
Бо його легше приховати.
Чому ти про це згадав?
Бо мені здається,
що ви розповіли не всю правду.
Гадаєш, я брешу?
Гадаю, ви вирішили чогось мені не казати.
Гріх бездіяльності, кажеш.
Його легше приховати.
Скажіть, що я помилився, і я піду.
Сьогодні в Костіна був би вихідний.
Після вечері хлопців і молитви
він одягнувся б у все найкраще,
як він робив у чайкодень, скільки я його знав,
і поїхав би в кареті до Роу.
До Роу?
Я не знав кращих людей, ніж Костін Фінч,
але він піддавався поклику плоті.
Тобто…
Він їздив до певного закладу з поганою репутацією,
відомого тим, що надає
послуги спілкування з феями.
Про це огидно навіть думати,
але що є, те є.
Дякую за відвертість.
Це дуже важливо для справи.
Навіщо ускладнювати все ще більше?
Він хотів бути ввічливим.
Я не терпітиму принижень.
Що з нею таке?
Вона завжди була дивна, правда ж?
Вибачте, я не можу.
Я думала подолати осуд,
але бачу, що не маю сил.
У нас була угода.
Вибачтеся та йдіть.
І що ви їм скажете?
Що це була лише гра?
Жарт?
Я бачу, що не виконала угоду.
І розумію, що не варто чекати цього від вас.
Я мав здогадатися, що вам забракне духу.
Я дуже радий залишити вас у бідності.
Міс Імоджен.
Вибачте за запізнення.
Мене затримали юристи.
Містере Агреус,
радий вас знову бачити.
Вітаємо в нашому домі.
Сідайте, будь ласка.
Щоб пройти весь курс до австерії,
потрібні викладачі з усіх предметів.
Як мені пощастило.
Тобто?
Я залишу це вам.
Авжеж. А тим часом
найкращий спосіб вивчити політику — побачити її.
А ваш батько — найкращий практик.
Дякую.
Хто це?
Дочка Лонгербейна, Софі.
Вона посяде це місце до виборів як його єдина спадкоємиця.
Це лише формальність.
Вона прийме присягу, скаже якусь банальність,
і, мабуть, більше ми її не побачимо.
Пані та панове парламентарі.
Я стою перед вами в жалобі через утрату батька.
Він був великою людиною.
Я зроблю все, щоб він мною пишався.
Люба дівчинко,
я впевнений, що ти, як і я,
прагнеш забути ті образи,
що привели нас до цього.
Дякую за ці слова.
А тепер
я хотів би привернути увагу колег…
Я не закінчила, канцлере.
Будь ласка.
Продовжуйте.
Я хочу вшанувати пам'ять не лише мого батька,
але й матері.
Іноземне походження читалося на її обличчі,
як і на моєму.
Її предки втекли від жахіть війни на Фаронському узбережжі
й дісталися цих берегів,
де через колір шкіри
їх не приймали.
Але, як і багато інших,
вони подолали тогочасні упередження
та знайшли своє місце в цьому великому місті.
І це говорить про Бурге та його цінності.
Сьогодні
хаос війни на землі фей
приніс нову хвилю біженців до цих берегів.
Їх також не приймають.
Варто запитати,
чи колись не стануть наші упередження щодо них
лише темним пережитком минулого.
Треба запитати, чи ми подолаємо
незгоди між нами й феями, які виховують наших дітей,
оруть наші поля, працюють на наших заводах.
Точно.
Святий Мученику, вона суперечить батькові.
Я маю для вас відповідь.
Не подолаємо.
Феї зовсім не такі, як ми!
Нас відрізняє не лише колір шкіри!
А наш канцлер
надто довго заплющував очі.
Але не я.
Велика лють зріє в цьому місті.
Містянам це набридло.
І я, Софі Лонгербейн, підтримую їх.
Хто зі мною?
Святий Мученику,
вона найчарівніша людина, яку я бачив.
Дякую.
Здається, усе правильно. Дивися.
Так, усе правильно. Останні цифри — шість, вісім, дев'ять.
Це наше число.
Побачимо, чи є переможці.
Сонце сіло. Час починати.
Вона все ще тут?
Поки не стане на ноги.
Вона така худа, правда?
Деякі чоловіки це люблять.
Вона не шукає тут роботи.
Будь ласка.
Що ж, хай лишається.
Ненадовго.
Але щоб не заважала працювати, Турмалін.
Справедливо.
Дякую, Мойро.
Дякую.
Є переможці?
Не сьогодні.
Добре. Іди.
Іди. Треба працювати.
Так.
Піду здам зароблене. Погуляю.
Повернусь о другій із їжею.
Чудово.
Не треба звикати до цього, так?
Що ти тут робиш?
Не переживай.
- Я на службі. - Так.
Я теж працюю.
Бережи себе.
Ніби тобі не начхати.
Чим можу допомогти?
Він був вашим клієнтом.
Ви поліцай?
Покличте його дівчину.
Клієнти хочуть конфіденційності.
Не цей. Він мертвий.
Костін мертвий?
Убитий.
Хто його дівчина?
Усе трохи складніше.
Ходімо.
Скільки я його знаю,
Костін знімав кімнату та двох дівчат у чайкодень.
Він користувався ліжком,
але не дівчатами.
Продовжуйте.
Він демонстрував, що любить хвойд-піксі,
щоб приховати правду.
Що він зустрічався із заміжньою жінкою?
Що він зустрічався
з іншим чоловіком.
Ви, мабуть, уважаєте мене дурнем,
адже я прийшов попрощатися в номер.
Тільки тут ми могли почуватися в безпеці.
Ми разом стояли над його тілом.
Ви й оком не кліпнули.
Якби ви так довго берегли таємницю, як я,
ви здивувалися б стриманості.
І все ж,
сором не зникає.
Страх викриття.
Дивно.
Лише раз на тиждень ми могли бути собою.
Такий короткий час у житті,
та все ж,
решта часу…
Здається брехнею.
Так.
Я мав сказати вам дещо,
коли ми були в морзі.
Костін знав Ешлінг.
Вони познайомилися задовго
до прийняття ним обітниці.
Вони тоді були близькі.
Він десятки разів бачив її виступ.
Отже, вбивства поєднані.
Здається.
Але незрозуміло, як.
Вони не бачилися 20 років,
наскільки я знаю.
Дякую, докторе.
І знайте:
я не розкрию ваш секрет.
Пора припинити ховатися.
Час покаже, чи я насмілюся.
- Клятий нелюд. - Шматок лайна.
Я прочитав.
До кінця.
Розкажи. Я хочу знати все.
Вибачте!
- Вам допомогти? - Так. Де мої кобольди?
- Кобольди? - Так.
Вони були у скрині на лавці. Де вони?
Так.
Їх відправили.
Ні. Констебль пішов перевірити статут.
Я лише знаю, що був наказ про депортацію.
- Що? - Він десь тут.
Так, ось він. Так.
Бачите?
Стривайте. Ваша правда.
«Очікує перевірки статуту».
- Я цього не помітив. - Де вони?
Я їх відправив.
- У порт. - У порт?
На депортацію.
Корабель прямує до…
Ігноти.
Мабуть, уже відплив.
Як він називається?
- Що? - Корабель.
Яка назва?
Руки геть!
Скажи, яка назва!
Як він називається?
- Ей! - Обережно!
«Джейнус». Де пришвартований «Джейнус»?
- «Джейнус»? - Човен. Корабель.
- Корабель, так. - Так.
Він відплив кілька хвилин тому.
- Так. - Так, відплив.
Ні!
О, ні!
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ВИПЛАТИТИ ЕЗРІ СПЕРНРОУЗУ - 80 000
Це криваві гроші, от що.
Ніхто не помер.
Ми пережили цей обід
лише завдяки нашим увічливим гостям.
Уяви лише:
чутки про фавна, що заходив до Спернроузів,
уже розтікається, як отрута.
Ми це переживемо, якщо триматимемося разом.
Ну,
він захоче не лише запрошення на чай за цю суму.
Ясна річ.
Я маю вийти з ним у світ хоча б кілька разів.
Коли це скінчиться?
Коли його запросить іще хтось, гадаю.
Дякувати Мученику, батько не бачить нашого приниження.
Якби батько був живий, це не знадобилося б.
Я йду спати. Добраніч.
Добраніч.
Езро.
Що?
Дякую.
Хороша дівчинка.
Ґідді хороша.
Котра година?
Божий зашморг, я заснула.
Добраніч.
Вона раніше була співачкою.
У неї був голос,
надзвичайний.
Я ніколи його не забуду.
А тепер спочивай
Попри те, що вирують бурі
Віра приходить і йде
Пори року…
Ґідді?
Ґідді!
Ґідді.
Ґідді?
Я ЛІТАТИМУ ДЛЯ ТЕБЕ - ЕШЛІНГ КЕРЕЛЬ
Р. Ф.
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодких снів
Мій єдиний
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодкий снів, мій єдиний
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодких снів
Мій єдиний
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодких снів
Мій єдиний
Я літатиму для тебе
Моя дитино, мій сину
Солодких снів, мій єдиний
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк
Творчий керівник Данило Качмарський