КАРНІВАЛ РОУ
ВІКАМИ КРАЇНА ФЕЙ БУЛА ОВІЯНА МІФАМИ ТА ЛЕГЕНДАМИ.
ДОКИ НЕ ПРИЙШЛИ ЧИСЛЕННІ ІМПЕРІЇ ЛЮДЕЙ, ЩОБ ЗАХОПИТИ ЇЇ СКАРБИ.
СІМ РОКІВ ТОМУ СКІНЧИЛАСЯ ВЕЛИКА ВІЙНА,
КОЛИ РЕСПУБЛІКА БУРГЕ ВІДСТУПИЛА…
…ЗАЛИШИВШИ ФЕЙ У ЗАЛІЗНОМУ КУЛАКУ ЇХНІХ ВОРОГІВ — ПАКТІ.
ВІДТОДІ ЦЯ КРАЇНА СТАЛА ПЕКЛОМ, ЗВІДКИ ФЕЇ ПРАГНУТЬ УТЕКТИ…
Біжи!
ОКУПОВАНИЙ ПАКТОМ АНУН - ТІРНАНОК
Мерщій!
Пішов!
Стріляй!
Агов! Я вже казав. Отримаєш свою частку, коли я одержу свою.
- Лети звідси. - Ні. Цього разу я пливу з вами.
Розігналася. Ти нам тут потрібна. Ти наша остання пташка.
З мене досить. Шукайте іншу піксі, щоб збирати вам пасажирів.
Я вирушаю до Бурге.
Ти знаєш умови.
Якщо не заплатиш,
то неси свій кістлявий задок на берег.
Попри всю повагу, капітане, я не полечу.
Лети з мого корабля до біса, доки я тебе не викинув.
Спробуйте.
Я прилетіла звідти, куди ваші хлопці ступити не сміють,
і п'ять хвилин тому вбила істоту куди жахливішу за вас.
Берегова батарея!
Чорт із тобою. У трюм її. Ушиваймося звідси, хлопці.
ГОТЕЛЬ ТЕТТЕРБІ
Дякую.
Перепрошую.
Вибачте, міс.
Просто хотіла подякувати за те, що ви зробили.
Народ каже, що це ви організували втечу.
Не спішіть дякувати. Однаково доведеться заплатити.
Чи відпрацювати свій проїзд у Бурге.
Моя допомога — дрібниці.
Це не дрібниці.
Ви дали нам шанс вибороти собі краще життя.
Сподіваюся.
Це бурзький солдат?
Так. Я знала його за часів війни.
Ви з ним…
Тут нема чого соромитися.
У мене колись був роман із бурзьким стрільцем.
Здебільшого з цікавості. Та він був милим парубком.
У мене був не просто роман.
Це тому ви пливете в Бурге? До нього?
Ні.
Він помер під час останнього наступу Пакту.
Мені шкода.
БУРГЕ
Агов!
Куди поспішаєш, любчику? Підіймайся до мене.
У Роу не можна продавати цей нелюдський мотлох.
Потрібен дозвіл.
Але сьогодні тобі пощастило:
ми продамо його тобі.
Мені треба в батька спитати.
А він не тут, га?
Він був поважним лікарем у своїй країні.
Справді? А тепер торгує цим шлаком.
Гаразд, годі. Забирай звідси це лайно, ясно?
Зачиняй свою лавку.
Підніми це.
Що ти сказав?
- Тетче, не треба! Тетче. - Ні, усе гаразд.
Здається, ти благаєш про урок цивільного права.
Тобі це не потрібно.
А що буде?
Іди штанці переодягни.
Ні. Припини. Годі!
Вибачте, інспекторе. Він новенький.
Ти псих? Ти знаєш, хто це?
Дякую, інспекторе.
Як твій батько?
Добре. Що привело вас у Роу цього ранку?
Справа.
Вона прокинулася вночі.
При тямі? Може говорити?
Так. З милості Титанії.
Маґріт, люба,
це інспектор Філострат.
Кличте мене Філо.
Ви з поліції?
Так.
Мені доручили знайти чоловіка, який скоїв ці напади.
Мерзенний Джек.
Так, його так кличуть.
Тобто так його кличемо ми, нелюди.
Джек ніколи б не підняв руки на ваш рід.
Поговори з ним, Маґ.
Він із хороших.
Я говорив з іншими постраждалими.
З тими, хто може говорити
На жаль, багато дізнатися не вдалося.
Я сподівався, що ви більше розкажете.
Допоможіть притягти цього чоловіка, якщо його так можна називати,
до відповідальності.
Зробиш мені чаю?
Звісно.
Ви з Ануна.
У війну я теж певний час провів на високогір'ях Тірнанока.
Ми розміщалися в Мімастерії,
одному з найгарніших місць, у яких я був,
із найсміливішими людьми, що я знав.
Часом думаю, що я став безсердечним.
Я теж.
Не хочу вас просити згадувати. Знаю, це боляче.
Але той чоловік досі на волі, вистежує невинних фей.
Щотри тижні нова жертва.
На вас напали три тижні тому. Він знову це зробить.
Треба його зупинити.
Допоможіть мені.
Будь ласка.
Я його почула,
а потім уже побачила.
Він назвав мене хвойдою-піксі.
Сказав, що чує її в мені.
Темряву.
Пам'ятаєте, який він мав вигляд?
Він був поголений,
волосся було лише по боках обличчя.
Бакенбарди.
У нього було тату на руці.
Яке?
Змія, здається.
Ще щось?
Найменша деталь допоможе його заарештувати.
Він був в уніформі.
Уніформі?
У якій саме?
Поліцейській?
Військовій?
Можете назвати?
Я тут ще не освоїлася.
Так.
Так, звісно.
Дякую.
Ви дуже допомогли, дуже сміливо. Видно, що ви з високогір'я.
Містере Філо,
я бачу, що ви хороша людина.
Бажаю вам знайти те, що втратили.
І вам також.
Обережно, Френні! Не підходь близько, Пітере!
Ти чув няньку, повертайся мерщій!
Не слухай цю дурну, стару шкапу!
Святий Мученику, дивися!
Корабель розбився!
Повертайтеся.
Приведіть констебля. Хутчіш!
Нелюди заповнюють наше місто.
БЕЛФАЄР-ХОЛЛ - РЕСПУБЛІКА БУРГЕ
Вони змінюють наші устої.
І не на краще.
Вони принесли пороки, розпусту,
пристрасть до дурману,
поклоніння чужим богам.
На вулицях небезпечно.
Цілі райони стали закритими для порядних містян.
Народ благає канцлера про порятунок.
І що має натомість?
Більшість із нас сидять, склавши руки!
Здається, ніби доброчесний Проктор Лонгербейн забув,
чому феї взагалі були змушені тікати зі своїх земель!
Тому що партія, яку він очолює,
віддала Тірнанок у руки Пакту!
Згадаймо, яка партія втягнула нас
у це безглузде й авантюрне імперотворення.
Ми могли виграти цю війну.
Ми мали її виграти!
Бачите, як він ухиляється від болючої теми!
Буржці не можуть чесно працювати,
бо нелюди крадуть їхню роботу й працюють за безцінь!
Якщо Проктор Лонгербейн хоче відіслати народ фей назад,
хай збере більшість голосів на підтримку.
Прийняття законів — прямий обов'язок
цього авторитетного уряду.
А моє — наглядати за належним виконанням цих законів!
До них не входить закон, що забороняє злягатися з повіями піксі.
Яке зухвальство!
Ганьбити честь моєї сім'ї!
Ганьбити? Як?
Його наклепи не мають значення.
Ім'я Брейкспірів незаплямовне.
Хай там як, навіщо терпіти таке зухвальство,
коли за тебе більшість.
Так, але з незначним відривом.
Одна помилка — і я втрачу посаду канцлера.
Джона!
Добрий ранок, батьку.
Вітаю, мамо.
Незаплямовне.
Воістину, любий.
Де ти був?
Гуляв, із друзями.
Усю ніч?
Вочевидь.
Хоча б не в Карнівал Роу?
Звісно, що ні.
Ні, ти чітко окреслила географію для моїх прогулянок.
Ти син канцлера, Джона.
Не давай батьковим ворогам зброю проти нього.
Будь упевнена, я радше помру,
ніж зганьблю свого любого, дорогого батька.
Мене непокоїть твоє майбутнє, Джона.
Не хвилюйся.
У мене просто безхмарне майбутнє, куди не поглянь.
Шановні буржці!
Ваше місто в облозі!
Але ви не самі!
Нехай ваш голос почують!
Бурге Сьогодні СУДНО З МІГРАНТАМИ ЗАТОНУЛО
Сотні загиблих!
Уже спіймав його?
Турмалін.
Уже три тижні минуло.
Сьогодні він знову нападе?
І я радий тебе бачити.
Просто цікаво, чи слід мені
завершити свої справи до темряви?
Я б його вже спіймав,
якби жертви були зі мною відвертіші.
Ну, знаєш. Коп зі значком на порозі
не викликав у них відчуття довіри на батьківщині.
Що?
Згоден, поліцейські — не янголи,
але й не бісів Пакт.
Але ви віддали нас Пакту, як і ти віддаєш нас Джеку.
Так люди кажуть.
Ясно.
Усе погано? Готуватися до бунту?
Ситуація напружена.
Расист із молотком забиває нас, де він схоче,
а вам, здається, на це просто начхати.
Шукаєш проблем?
Ти більше не в країні баранів, клята шкапино.
Це місто належить нам! Раджу не забувати це.
Хай там як, щодо Джека. Скажу, де б я шукала.
Саме за цим ти й прийшов.
Остання жертва каже, що в нього бакенбарди.
Ти диви.
Бачиш?
Ще один корабель.
Плив із Ануна.
Хтось вижив?
А таке буває?
Її знайшли на березі біля мису Терн.
Цьому клятому місту не вистачало ще однієї голодної піксі.
Агов, прокидайся.
Ім'я.
Віньєт. Віньєт Стоунмосс.
Не твоє, дурнило, а клятого корабля, що затонув.
Здається, «Спасіння».
Де ти на нього сіла?
Біля Ануна. Поблизу берега.
Ці нелюди-біженці не тупі:
тримаються далі від берега, щоб не дістали гармати Пакту.
Та не досить розумні, щоб уникати зимових шквалів?
Що сталося з рештою?
Усі загинули, окрім тебе.
Нас не випускали з трюму, навіть коли судно
- почало тонути. - Вставай.
Якби вас випустили, ви полетіли б на берег
і не принесли б їм гроші, еге ж?
Хто твій наймач?
Не знаю. Знаю лише, що мала відробити два роки за проїзд.
Гаразд. Зареєструй її.
Дізнайся, кому належить судно,
й передай її, кому треба.
Тримай. Ось.
Цікаво, хто він.
Це найкращий будинок у Кросінгу. Він, мабуть, дуже заможний.
Має бути.
Відправив на аукціон повіреного й купив дім, не оглянувши його,
так я чув.
Не оглянувши?
Він точно дуже заможний.
Ти на когось чекаєш, люба сестро?
Ні.
Слухаю. Чим можу допомогти?
Я шукаю містера Езру Спернроуза.
Можеш іти, Афіссо.
Я Езра Спернроуз.
Ви офіційний власник корабля «Спасіння»?
Чому ви питаєте?
Затонув у штормі.
Але, містере Спернроуз, ви розуміли ризики?
Вочевидь, ні.
Боюся, я вклав значну частину сімейних коштів
у цей бізнес.
Мені запропонували купити й переоснастити судно…
«Спасіння» в пасажирське
в обмін на частку прибутку від перевезення цих…
зневірених бідолах на наші береги.
Це ж не протизаконно.
- Чи не так? - Ні.
Та я вважаю, що мало б бути.
Тут і без того забагато нелюдів,
дякую.
Щодо оформлення цієї піксі.
Вона заборгувала за перевезення
п'ятдесят гульденів.
Можете продати комусь її борг або залишити собі як прислугу.
Вибір за вами.
Камеристка!
Езро! У мене не було камеристки, відколи помер батько.
Час виправити цю неприпустиму помилку.
Дякую.
І вибач.
За що, люба?
Що сумнівалася в тобі та твоїх таємничих підприємствах.
Бачу, ти вміло керуєш нашими справами.
Як звати, юначко?
Віньєт.
Ходімо, приведемо тебе до ладу.
Десь має бути форма попередньої служниці.
Вихідний у Лебедень.
Своїми справами займайся саме тоді, а не в будні.
Вибачте.
Попередня дівчина… Молока.
До попередньої дівчини постійно приходили
всілякі родичі… Досить.
Будь-коли серед дня й ночі. Це дуже дошкуляло.
Не турбуйтеся, міс.
У мене немає родичів.
Вони залишилися в Тірнаноці?
Вони всі померли.
Звісно, я гадаю, це жахливо, що буржці віддали Тірнанок
Пакту на розтерзання.
Найменше, чим ми можемо допомогти, — це прихистити таких бідолах, як ти.
Почисти нігті перед тим, як наступного разу подавати мені чай.
Так, міс.
Звісно, форма підійшла.
Ви, феї, такі стрункі й худорляві.
- Тільки ця коса… - Не треба.
Вибачте, міс.
Прошу пробачення. Просто… У мене майже нічого немає.
Коса — це моя суть.
Як дивно.
Вона нагадує про мою втрату.
Сподіваюся, з тобою не буде проблем.
Ти вільна.
Це наше місто.
Воно належить буржцям!
Достатньо поглянути, на яке безбожне пекло
ці брудні звірячі народи перетворили свої землі,
щоб зрозуміти, що чекає на нас!
Якщо Абсалом Брейкспір не може зупинити
цей потік нелюдів, що прибувають до наших берегів,
то нехай поступиться тому, хто зможе.
Ріттер Лонгербейн!
ГОЛОСУЙ
Лонгербейн!
Ганьба — ось як це називається.
Це були пристойні райони.
Сержанте, що ви тут робите, чорт забирай?
Наскільки я знаю, законом не заборонено збиратися з однодумцями.
Навіть із тими, які із задоволенням
трощать феям черепи молотком?
Досі його шукаєте?
Коли ви схаменетесь?
Коли знайду його. А я знайду.
Так. Але не серед цих достойних джентльменів.
Не знаю. Мені здається, він десь поблизу.
Дуже близько.
На що ви натякаєте?
Остання жертва Джека каже, що в того типа були бакенбарди, як у вас.
Він лисий.
І носить форму, сержанте.
Ці кляті нелюди скажуть
що завгодно, щоб привернути увагу, чи не так?
- Так. - Саме так.
То ви не проти показати свою руку?
Я вам нічого не мушу показувати, чорт забирай.
Я присягнувся захищати жителів цього поважного міста, як і ви.
Ви зі своїми «однодумцями»
фей вважаєте жителями?
Прокляття, та що вам до цього?
Що за дивна симпатія до цих істот?
Я воював із ними пліч-о-пліч.
Вони поклали свої життя, як і наші солдати,
і мені гидко, як наше місто їм відплатило.
Еге ж. Війна. Так, я чув цікаві історії про війну.
Невже чули?
Я не засуджую парубків за романи з поганками.
Гідних жінок не було, тільки ці убогі відьми,
що з радістю розставлять ноги за бурзьке срібло.
Дуже просто.
Заплющуєш очі й уявляєш свою кохану, що залишилася вдома.
Я чув, що це — як запхнути свій смичок у відро з масними тхорами.
Це правда?
Підведися й пошкодуєш.
Не думай, що я не подам на тебе рапорт!
Уперед! З радістю розповім, де я тебе зустрів!
ЗДАЮТЬСЯ КІМНАТИ
Добрий вечір.
Добрий.
- Місіс Файф. - Містере Філострат.
Я підігріла вечерю.
Щиро дякую.
І правильно.
Вечеря подається з 18.00 до 19.00. Правила цього дому.
Годі, містере Беґсток,
ми цілком можемо зачекати 20 хвилин,
враховуючи, що містер Філострат оберігає наш спокій.
Це фаворитизм, ось що це. Не думайте, що я не помічаю.
Здається, ти не розповідав, звідки вона.
Точно розповідав.
Бойова рана.
Так, але ти не говорив, як її отримав.
Не думаю, що тобі треба знати більше.
Чому ні?
Бо повернулися не всі, гадаю.
Ти про мого чоловіка?
Уже сім років минуло. Навіть більше.
Іноді старі рани найболючіші.
Я змирилася зі своїм болем.
Мене цікавить твій.
Була війна, було важко…
Я робив те, про що шкодую.
Упевнена, що це не все.
А якщо все?
Чому ти думаєш, що цю історію варто слухати?
Бо ти чоловік, якого варто пізнати.
У таких, як ти, багато історій. Розкажи одну.
Іншим разом. Уже пізно.
Гаразд.
Так.
Я піду.
Добраніч, містере Філострат.
Добраніч, місіс Файф.
Це так необхідно?
Щоб тобі не закортіло полетіти посеред дня, ясно?
Зав'язуй.
У вільний час можеш літати, куди схочеш,
але пам'ятай, що ти завжди представляєш цей дім.
Що ж, то ви знаєте,
який поїзд ходить до готелю «Теттербі»?
Що ти знаєш про це місце?
Моя подруга приїхала в Бурге раніше.
Я чула, що вона може там жити.
«Теттербі» має погану репутацію, дівчино,
у Карнівал Роу.
Мабуть, я помилилася.
Авжеж, помилилася.
Послухай, люба,
я буду за тобою стежити.
Завдяки цій сім'ї в мене є їжа й дах над головою,
а в цьому місті це розкіш.
Отже, поводься добре.
Віньєт!
Ти скоро тут закінчиш?
Так, пані.
Для тебе доручення.
Я можу розраховувати на тебе?
Так, пані.
Прямуй у Роу й наповни цей флакон.
Тамфусова олія?
Корінь кальдера та Мученик знає, що ще.
По краплині за вуха й чоловіки очей не відірвуть.
Може, я й не красуня, але не плекаю ілюзій.
Так, воно мені дороге.
Мій брат не схвалить такі витрати.
Але це ж не йому скоро виповниться 23.
А пристойних кавалерів майже немає.
Біжи вже.
Кажуть, сьогодні заїжджає наш сусід,
і б'юся об заклад, Луїза Пемброк вже купила нову сукню,
щоб красуватися перед ним.
Хутчіш.
Знайшла їх на березі. У чудовому стані.
Варті щонайменше гульден за штуку.
Два гульдени за все. Бери або йди.
- Вибачте, міс. - Перепрошую, пані.
ГОТЕЛЬ «ТЕТТЕРБІ»
Турмалін!
Віні!
Як ти мене знайшла?
Заплатила одному матросу, щоб він тебе знайшов.
Витратила останні гроші від біженців.
Та дізналась, що твоя подруга — повія.
Ми всі робимо, що мусимо.
Каже та, хто врятувала купу біженців від Пакту.
Тобто продавала біженців у боргове рабство.
Я тебе прошу.
Це був не героїзм. Це була робота.
Мені платили, як і тобі.
Авжеж. Але ти робила це з іншої причини.
Невже? І в чому ж причина?
Люди потребували допомоги, і ти допомагала, як могла.
Я знаю, що ти ніколи не здаєшся.
І все ж я тут.
Усе так погано, га?
Не думала, що ти покинеш Тірнанок.
Я не збиралася.
Мені сказали, що в лісах ховається група,
чекає на судно для втечі.
Чула, що вони втекли з якогось табору.
Самі жінки й дівчата.
Маленькі дівчата.
Пакт гнався за ними, я хотіла допомогти, але…
їх усіх убили,
кожну, до єдиної.
Солдатів було так багато, і…
Я знала, що не зможу повернутися, й полетіла на корабель,
їхній,
який я для них організувала
та який вони не побачили.
Тепер ти тут.
Це вдовина коса?
Боги, ти не знаєш?
Не знаю що?
Віньєт…
Філо живий.
І ти думаєш, що сержант Домбі це…
- Як його? - Мерзенний Джек.
Мерзенний?
Це значить «бридкий».
Не можна виключати Домбі, сер.
Це не пов'язано з твоєю відразою
до поглядів сержанта?
Лише тому, що його погляди збігаються з поглядами Джека,
він підходить під опис, наданий останньою жертвою.
І ще тому, що він носить форму.
З усім тим, не можна нападати на своїх колег.
Люди, що тут працюють — не вороги тобі.
Не моя справа вирішувати, хто мені вороги. І не їхня.
Правосуддя є правосуддя.
Коли в тебе був вихідний?
Мені цього не потрібно.
У чому поспіх?
Прокляття. У чому поспіх?
Цей псих дістає свій молоток щотри тижні. Уже скоро…
Щодня помирає якийсь наркоман,
чи напівкровка,
чи чорний ворон, що спіймав ножа під час бійки.
Роу — огидне місце.
Це не злочинці. Остання жертва — служниця.
А до того був рибалка.
Усіх не врятуєш, Філо!
Чорт забирай, урятуймо хоча б одного!
Нехай за Домбі стежать.
У жодному разі!
Ти хочеш, щоб я стежив за одним із нас?
Для цього потрібно щось більше за кляті підозри.
Це не лише підозри.
Філо, йди додому!
Відпочинь. Повертайся завтра.
- Сер, я запевняю… - Філо!
Це не прохання.
Що він сказав?
Каже, щоб я облишив Домбі та що я маю особисті мотиви.
Що це в тебе?
Наш художник щойно говорив із жертвою.
Точно.
Краще нікому не розповідати.
Агов, Капінсе.
Тут тепер морська академія?
Клятий «Василіск» у порту.
«Василіск»?
Броненосець. З далекого.
Вони тижнями варяться в тій бляшанці й починають шаленіти,
а вдома злітають з котушок.
- Схоже на кошмар. - Так і є.
Мій кошмар. Щотри тижні.
Рухайся!
Щотри тижні?
На Джекові не поліцейська форма. Він довбаний моряк.
Я мала здогадатися.
Ти мала рацію.
Усі буржці однакові.
Вони обіцяють, забирають у нас усе,
а потім, коли брати вже нічого, зникають.
Банальна історія.
Історія всієї нашої клятої країни.
Ми живемо далі.
У нас буде нова історія. Краща.
Ні.
Поки що ні.
Віньєт, послухай. Заспокойся. Зажди й послухай.
Я з ним не покінчила.
Він побачить, що зі мною зробив.
Подивиться мені в очі й побачить.
Дідько.
Карета.
Гарна.
Це він. Має бути він.
Усе гаразд?
Наш новий сусід.
Привітаємо його першими?
Імоджен.
Що? Це прояв люб'язності.
Це непристойно.
Не будь старомодним. На дворі сьоме століття.
Імоджен.
Ти все ж пішов.
Хтось має не дати тобі зганьбитися.
- Чим можу допомогти? - Добридень, сер.
Господар цього будинку вдома?
Хто цікавиться?
- Езра… - Езра Спернроуз і його сестра.
Сусіди, прийшли висловити гостинність.
Проведи їх, Ферґусе.
Дякую.
Спернроуз.
Я чув, що ваш батько був найкращим годинникарем у Бурге.
Хочеться так вважати.
Господар будинку вийде до нас?
Я господар.
Не треба було нічого казати.
Вона сім років жила в окупованому Пактом Тірнаноці.
Гадаю, ніч у Бурге вона переживе.
Вона переживе. А от хлоп, на якого вона сердиться, може, й ні.
Знову цей хлопчина, так?
Вдруге за тиждень.
Син канцлера
просто танцює на порозі борделю з феями,
наче ніколи не мав проблем.
Знов усю ніч не спатиму.
Гаразд, підміню тебе.
Справді? Підміниш?
Так, чому би й ні? Відволічуся.
Джона.
З поверненням, сер.
Привіт, Мойро, люба.
Яку компанію шукаєте собі на сьогодні?
Флері.
Треба відлити.
Є успіхи на набережній?
Я показав ескіз боцману.
Якщо й упізнав, то не сказав.
Я цього й боявся.
То що ми тут робимо?
Як кажуть,
якщо риби, яку ти шукаєш, немає в морі…
подивися в акваріумі.
Ці хлопці не здадуть одного зі своїх.
А ми не питатимемо.
Усіх жертв били по правій стороні голови.
А це значить, що наш злочинець — шульга.
Остання жертва каже, що в нього тату на руці.
Попросите їх закотити рукава?
Щось таке.
Чорт, та мені начхати.
Казав тобі, що то паскуда!
Він триклятий козел.
Агов, ти куди це поніс?
Перепрошую.
Даруй, друже.
Прокляття! От лайно!
Трясця.
ВАСИЛІСК
Чорт.
Інспекторе!
Це він. Це Джек. Біжи в обхід!
Покажи свої руки! Усе скінчено!
Скінчено?
Це тільки початок.
Я мав їх зупинити.
Мав.
Ви не знаєте, яке зло вони коять у вас під носом.
Відійди від краю.
Вони не діти нашого бога.
Вони — породження темряви.
Вони приїхали не самі, а привезли щось із собою.
Щось, що знищить нас усіх.
Я бачив це на власні очі.
Думаєте, я псих?
Я знаю темряву.
Я був у сутінках цього світу
й бачив у чорній глибині те,
від чого у вас кров застигне. Але воно не зрівняється…
з тим, що я бачив у темряві просто від нашими ногами.
Ви не готові до жахіть, які чекають на нас попереду.
Ви й уявити не можете, що витає поміж нас.
Поки ви порпаєтесь у своєму житті,
такі впевнені, що цей світ досі належить вам,
бог темряви прокидається.
Безсумнівно, ми поспішали звідти втекти.
Уяви.
Фавн тут, у Фіністер-Кросінгу.
Куди котиться це місто?
Мій халат.
На цьому все, Віньєт. Принеси мені чай у мою кімнату о 7.00.
Добраніч, міс.
Містере Філострат. Що ви тут робите?
Це вже не моя кімната?
Хотіла зробити сюрприз на твій день народження.
Він не сьогодні.
Ти живеш тут уже рік, тож принаймні один я пропустила.
Ти поранив руку?
І голову? Філо.
У мене кинули молотком. Буває.
Що? Дай-но погляну.
Ходімо до лікаря.
- Та ні… - Треба зашити.
- Ні. Ніяких… - Може, це струс.
Я сказав…
Ніяких лікарів.
Вибач.
Вечір був важким.
У голові багато думок.
Можеш поділитися ними.
Ти ж знаєш, так?
Нічого дивного, якщо люди, що ділять ліжко,
іноді діляться й думками.
- Може, іншим разом. - Не треба.
- Чого? - «Може, іншим разом».
Не хочу обтяжувати тебе цим, Поршо.
Це не тягар.
- Ти не знаєш, який він важкий. - Не знаю.
Та знаю, що ти несеш його сам, хоча не мусиш.
Я хочу тебе пізнати, Філо.
А я кажу, що тобі краще не знати всього.
Ясно.
Так.
Гаразд.
Я вже забуваю, як це.
- Я не хотів… - Ні, ти жалієш мене.
Я вдячна за це.
Продовжуй далі та дай знати, коли захочеш потрахатися.
- Поршо… - Добраніч, містере Філострат.
Брехливе лайно.
Ти живий.
Міма Русан прийшла до мене із закривавленими руками.
І сказала, що ти помер у неї на руках.
Навіщо вона збрехала?
Бо я її попросив.
Ми казали одне одному все.
Ти міг хоча б попрощатися?
Я хотів.
Я не хотів тебе кривдити.
Кривдити мене?
Ти мене знищив.
Я чекала на тебе, а ти кинув мене серед попелу моєї батьківщини.
Я сім років страждала.
Я мала тебе вбити, коли побачила.
Зроби це.
Ти цього не вартий.
Краще б ти помер.
Ви й уявити не можете, що витає поміж нас.
Поки ви порпаєтесь у своєму житті,
такі впевнені, що цей світ досі належить вам,
бог темряви прокидається.
Творчий керівник Данило Качмарський