‫תביטו בזה. ‬
‫כלומר, באמת, תביטו בזה. ‬
‫הוא צויר ב-1914 בידי הילמה אף קלינט. ‬
‫היא רצתה לעורר את תחושת הסתירה. ‬
‫יש האומרים שהקו האנכי שחותך את הבד‬
‫מסמל את מקום המפגש של כוחות הפוכים. ‬
‫האיחוד הנחוץ לבריאה, הדואליות של בהיר וכהה, ‬
‫הגבריות והנשיות, חיים ומוות. ‬
‫ואתם יודעים, על אף שהוא נראה מופשט, הוא למעשה תיאור של ברבור. ‬
‫אבל מה אתם רואים? מה אתם חשים?‬
‫כשהבוסית שלי רואה את היצירה, היא חשה קנאה‬
‫כי שמוק בר מזל מסותבי'ס מכר את האוסף‬
‫תמורת סכום שלא יעלה בדעתכם. ‬
‫אבל אני? כשאני רואה אותו, כלומר... אין לתאר את התחושה. ‬
‫בעיניי, התחושה... ‬
‫על מה לעזאזל את מדברת?‬
‫- מה? - היא מדברת על ההדפס. ‬
‫אני מדברת עם שניכם על הציור. ‬
‫אני אוהבת אותו, את האדום. הוא נהדר. ‬
‫- האדום נחמד. - האדום, מה?‬
‫יודעת מה אני חש?‬
‫אני חש שאת לא גרה פה, ‬
‫אז זה קצת מוזר שאת תולה אומנות על הקירות שלנו. ‬
‫אני מבינה אותך. ‬
‫אלא שמשום שאני ישנה פה, ‬
‫חשבתי שאכניס קצת תרבות לביתכם. ‬
‫- תרבות? זה עיגול. - רוני, הוא נחמד. ‬
‫הוא לא נחמד, ואני מודאג‬
‫שאחותך מנסה לעבור לביתנו בצורה מלאה. ‬
‫זה בדיוק מה שאני אומרת. ‬
‫איזו חוויה ייחודית יש לך עם הציור. ‬
‫- תודה על השיתוף. - יש לאנה יום גדול היום. ‬
‫יש להם מכירה פומבית גדולה. ‬
‫טוב. בהצלחה במכירת הצורות שלך. ‬
‫הצורות הללו, רוני, שוות מיליוני דולרים. ‬
‫עשרות מיליונים, למעשה. ‬
‫והיום כמה מגדולי אספני האומנות הפרטיים‬
‫בעולם כולו יהיו שם, ואני אהיה שם איתם בלב העניינים. ‬
‫נהדר. תקבלי נתח מהמכירות?‬
‫כי זה יהיה נפלא. ‬
‫לא, כי רק הסוחרים מקבלים עמלה, ולכן אני ישנה על הפוטון שלכם, ‬
‫אבל כדי לעבוד בגלריה מובילה, אני צריכה המלצה איכותית, ‬
‫ואין המלצה טובה מזו של קלייר דופונט. ‬
‫תסמכו עליי. ‬
‫לדעתי אתם לא מבינים‬
‫כמה מזל יש לי שאני במסגרת ההכשרה של ארווין'ס. ‬
‫לדעתי את לא מבינה כמה מזל יש לך שאת גרה בבית הזה. ‬
‫- רוני! - מה?‬
‫לה מותר לישון פה ולי אסור כלב?‬
‫היא לא כלב, היא אחותי. יש הבדל. ‬
‫כן, יש הבדל. אפשר לעשות סקס מול כלב. ‬
‫אי אפשר. תסתום את הפה. ‬
‫דובר על שלושה שבועות, לא חודשים. ‬
‫- שק האשכים שלי נראה כמו קלצונה. - שק האשכים שלך בסדר. ‬
‫אנה, תקשיבי, לא נעים לי להסכים איתו בכלל, ‬
‫אבל יש משהו בדבריו. ‬
‫צריך לחשוב על תוכנית, טוב?‬
‫- כי יש תחושה שזה לא בר קיימא. - כן. ‬
‫אני מבינה, אלא ש... ‬
‫ניו יורק יקרה ודירוג האשראי שלי מחורבן. ‬
‫- אני מבטיחה שאתפנה מכאן בקרוב. - כן. ‬
‫דיברנו... ‬
‫ואולי יהיה רעיון טוב שתחזרי לפלורידה ותתגייסי לצי. ‬
‫- אני... - לא שוב!‬
‫אני לא חוזרת לפלורידה. ‬
‫זה נהדר, תוכלי לנסוע, יש ביטוח שיניים, את מאווריק. ‬
‫- ביטוח שיניים? - יממנו לך לימודים. ‬
‫למדתי! פעמיים! יש לי תואר שני בתולדות האומנות!‬
‫ולי יש בסרטי קונג פו, אבל זה לא משלם חשבונות. ‬
‫אילו חשבונות? זו דירה בדמי מפתח‬
‫מאז שסבתך עברה לכאן ב-1957, או משהו כזה. ‬
‫סבתי מתה פה. ידעת את זה? אימא שלי מתה פה. ‬
‫ובי נשבעתי, אחותך ואני נמות פה. ‬
‫את יודעת מי לא ימות פה? את. ‬
‫כי זה לא הבית שלך. זה הבית שלנו. ‬
‫מותק. ‬
‫- "מותק"? שמעת מה הוא אמר? - זה רומנטי. הוא רומנטיקן!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לפרוטוקול, תואר בתולדות האומנות הוא שימושי מאוד. ‬
‫שימושי למה? את ישנה על ספה. ‬
‫קודם כול, זו לא ספה. זה פוטון. ‬
‫זה לא בית, זה חדר. ‬
‫וזה לא עיגול, זה ברבור!‬
‫אלוהים!‬
‫- את רואה שם ברבור? - לא, אני לא. ‬
‫תודה לאל. ‬
‫שדרוג‬
‫יתרה 124.06 דולרים‬
‫ארווין'ס ניו יורק‬
‫אירועים קרובים‬
‫אני רק רוצה לצייר אדם... ‬
‫ארווין'ס ניו יורק‬
‫אנה, את נראית ממש-ממש טוב. ‬
‫- את נראית ממש-ממש טוב. - יודעת-יודעת. ‬
‫היום זה היום, איימי. המכירה הפומבית. ‬
‫הגיע הזמן שיבחינו בי. הגיע הזמן... ‬
‫מה?‬
‫- על מה את מסתכלת? - זה לא טוב. ‬
‫מה יש מאחור? מה?‬
‫זה שום דבר, נכון?‬
‫אנחנו הרי לא עובדות אצל פרפקציוניסטית סוציופתית או משהו. ‬
‫- אלוהים! - יהיה בסדר. ‬
‫בוקר טוב לכולם!‬
‫יום המכירה הפומבית. ‬
‫הלקוחות של ארווין'ס עומדים להיכנס מבעד לדלת, ‬
‫להוציא מיליוני דולרים על אוסף שאני מצאתי, אצרתי‬
‫והכנסתי תחת קורת הגג הזו. ‬
‫כשהם ייכנסו, לא ארשה להם לראות שום דבר שאינו מושלם. ‬
‫זה כולל את המראה שלכם. ‬
‫את, אתה, את, לאחור. ‬
‫לכו להתחבא לפני שיראו אתכם. ‬
‫כל השאר, לחדר המכירה הפומבית. נלך לעבוד. ‬
‫יש. ‬
‫חכו. ‬
‫את. ‬
‫מה שמך?‬
‫אני?‬
‫אנה. אנה סנטוס. ‬
‫מהו כתם הנפט העצום על גב החולצה שלך?‬
‫זה שום דבר. ‬
‫את רומזת שאני הוזה?‬
‫לא, סליחה. ‬
‫זה כנראה קרה ברכבת. ‬
‫באיזו מחלקה את?‬
‫בדיוק סיימתי סבב בקטלוג, ‬
‫וקודמתי למכירות פומביות, אז... את הבוסית החדשה שלי. ‬
‫נראה כמה זמן זה יימשך. ‬
‫את, בחורה נמוכה ומוזרה, ‬
‫תני לה את המעיל שלך, הכתם מדכא אותי. ‬
‫- כן. - תסתירו אותו. ‬
‫- כן. - כמובן. ‬
‫בבקשה. ‬
‫למה שמת את זה על גופך לצמיתות?‬
‫אני אוהבת אומנות. ‬
‫תחזירי לה את המעיל. ‬
‫שתיכן תהיו אחראיות על משהו שבו לא תבלטו. ‬
‫טוב, קדימה, שמעתם אותה. ‬
‫היום עמד להיות היום הראשון שלי בפנים. ‬
‫להיות חיונית, לסלול עתיד, לבנות לעצמי שם. ‬
‫חרא!‬
‫סליחה. קטלוג?‬
‫שיהיה יום נהדר. תגידי לנו אם תצטרכי משהו. ‬
‫זה ממש עצוב. כלומר, קלייר צודקת. ‬
‫היא לא יכלה לתת לך להיכנס באמונה שלמה, ‬
‫מכוסה במה שזה יהיה. ‬
‫בחייך, סוזט. "מכוסה"?‬
‫זה בקושי כתם. לא מבחינים בו בכלל. ‬
‫רק תסתמי את הפה ותפקחי עיניים. ‬
‫אף שאני בטוחה ששתיכן רגילות לעשות את ההפך יותר. ‬
‫- ביי. - היא... ‬
‫כן. היא רמזה עכשיו שאנחנו מוצצות הרבה... ‬
‫תחזרו לשולחנות שלכן. ‬
‫אנחנו לא נשארות למכירה הפומבית?‬
‫אתן נשארות. רק... ליד השולחנות. ‬
‫ברוכים הבאים לארווין'ס... ‬
‫אני לא מבינה איך נהיים אומן מכובד‬
‫ונשארים בחיים. ‬
‫אני לא מבינה איך אפתח אי פעם גלריה. ‬
‫גם החלל הכי קטן שבחנתי עולה 10,000 דולרים לחודש. ‬
‫ואין לך גרוש על שמך, ‬
‫חוץ מאישיות כובשת וכיס מלא חלומות, ידידתי. ‬
‫מעניין אם קלייר הייתה תפרנית. ‬
‫שהמבטא המרשים לא ישטה בך. ‬
‫שמעתי שהיא ממינטונקה, מינסוטה. ‬
‫רגע, מה?‬
‫נכון. מטורף. ‬
‫בכל אופן, אם כל האומנים הדגולים מתים ונמצאים במוזאונים, ‬
‫מה זה אומר עליי?‬
‫רגע, אני רוח רפאים?‬
‫איימי!‬
‫תראי, "אמריו" בצבעי אקריליק. ‬
‫כתוב "שמן על עץ", כשאמור להיות "אקריליק על עץ". ‬
‫את בטוחה?‬
‫הוא של כרמן הררה, אני חושבת שאני מבינה בזה. ‬
‫אני חושבת שאני צריכה להיכנס לשם. קלייר צריכה לדעת על זה. ‬
‫לא בטוח, אני חשה שאת מנסה להיכנס למקום‬
‫שנאמר לך מפורשות לא להיכנס אליו. ‬
‫אני חושבת שאעשה את זה. ‬
‫- לדעתי לא כדאי. - אעשה את זה. ‬
‫- לדעתי זה רעיון ממש רע. - אני נכנסת. ‬
‫- לא, בבקשה! - ככה אני נכנסת. ‬
‫כשקלייר תהרוג אותך, אספר את סיפורך!‬
‫מחיר התחלתי 1,000,000 דולרים‬
‫וממשיכים עם פול נאש, קהל נכבד, אנחנו עם 2,400,000 דולרים. ‬
‫עם 2.4, 2.5, 2.6 אצל האדון. ‬
‫שני מיליון ו-700 אלף, הצעה מהגברת שלידי. ‬
‫יש הצעות מעל 2,800,000... ‬
‫מה את עושה?‬
‫אני צריכה לדבר עם קלייר. יש טעות. ‬
‫השתגעת? אם לא תסתובבי מייד, ‬
‫האדם הבא שתדברי איתו יהיה חובש. ‬
‫למה המטורפת שמכוסה בחרא כאן?‬
‫- אלוהים. - לא אוכל לעזור כעת. ‬
‫- יש שגיאה בקטלוג. - לא ייתכן. באיזה פריט?‬
‫אין זמן. אדבר עם קלייר. ‬
‫ממש לא, תסתובבי לאחור. מי את חושבת שאת?‬
‫- מה לעזאזל קורה? - יש שגיאה בקטלוג. ‬
‫פריט 17 מתויג לא נכון. אמור להופיע "אקריליק על עץ". ‬
‫- אם את טועה, את גמורה. - אני לא. ‬
‫תצאי עכשיו בשקט. תכסי את זה. ‬
‫- טוב. - לכי!‬
‫... "אמרילו דוס" שצויר ב-1971, שמן על עץ. ‬
‫- סליחה, רג'ינלד. - סליחה. ‬
‫טעות דפוס קטנה. זה אקריליק על עץ, לא שמן. ‬
‫ובזאת, אפשר להתחיל במכירה... ‬
‫... קשה מאוד. כן, תשמע לי... ‬
‫הקפה שלך, אדוני?‬
‫טעות דפוס קטנה. ‬
‫טעות דפוס קטנה?‬
‫אין טעויות דפוס קטנות. ‬
‫יש רק שגיאות ענקיות מחורבנות. ‬
‫האם כולם לקחו לאחרונה אסיד?‬
‫כמה זמן הקטלוגים האלה אצלנו? שישה ימים. ‬
‫רג'ינלד, הכרוז הטוב ביותר בניו יורק, לא מסוגל לדבר. ‬
‫- הוא נבוך עד עמקי נשמתו. - צר לי. ‬
‫זה עלול היה להרוס את המוניטין שלו. את המוניטין של ארווין'ס ואת שלי. ‬
‫מי אחראי?‬
‫זה בלתי נמנע. מי עשה את זה? נו כבר. ‬
‫אתה. ‬
‫היי. ‬
‫מה שמך?‬
‫בובי? ברונסון?‬
‫בלייק. ‬
‫בלייר. ‬
‫בזיל. בנדיקט. ‬
‫בילי. כן. בילי. ‬
‫זה ממש מושלם. ‬
‫כי שום דבר לא משדר תחכום כמו השם "בילי". ‬
‫אז, בילי, ‬
‫אתה מבין שהציור של כרמן הררה, "דוס", הוערך ב-1,000,000 דולרים?‬
‫אילו רצית להוציא 1,000,000 דולרים על ציור, ‬
‫והאדם שמכר לך אותו לא היה יודע בכלל‬
‫באיזה סוג צבע השתמשו, איך היית מרגיש?‬
‫הייתה לך תחושה קלה שבית המכירות ארווין'ס‬
‫לא יודע מה הוא עושה. ‬
‫אז, בילי, היום הוא היום שבו‬
‫תשכב בקבר שהיה הקריירה שלך, ופשוט תתפוגג. ‬
‫שום בית מכירות פומביות עלי אדמות לא יעסיק אותך, ‬
‫אחרי הדוא"ל שאני עומדת לשלוח. כך שזו מסיבת הפרישה שלך. ‬
‫טוב, הידד!‬
‫תנו לו קצת שמפניה. ‬
‫פרישה נעימה. ‬
‫תשתה אותה. ‬
‫יופי. ‬
‫סיימנו. ‬
‫לך בבקשה. לך. סיימנו. מייד. ‬
‫אנה סנטוס. ‬
‫אנה. ‬
‫תודה שעשית את המינימום הנדרש בעבודה הזאת, ‬
‫וזה יותר מרובכם היום. ‬
‫כל הכבוד. ‬
‫כל הכבוד, כל הכבוד, כל הכבוד!‬
‫לחיי המינימום הנדרש!‬
‫קדימה, אנה!‬
‫אנה. ‬
‫מה יש?‬
‫להרשים את קלייר מקודם היה ההישג הכי גדול שיש. ‬
‫אז מה?‬
‫במקום משכורת קיבלתי, "כל הכבוד". ‬
‫לא משלמים שכ"ד ב"כל הכבוד". ‬
‫לא משלמים. משלמים שכ"ד בכסף. ‬
‫איימי, אם... ‬
‫אם התוכנית הזאת לא תסייע, זה הסוף. ‬
‫אצטרך לחזור לטמפה, ‬
‫אמכור ציורים של סירות לאזרחים ותיקים. ‬
‫אני יכולה להתנחל אצלך אחר כך?‬
‫מותק, יש לי אורחים אחר כך. ‬
‫- לעזאזל! שוב? - רוני. ששש... ‬
‫- למה את משתיקה אותי? - כי אתה רועש. ‬
‫את כבר יודעת שהסכיאטיקה שלי חזרה. ‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫אני לא מסוגל. ‬
‫עכשיו התעוררתי. ‬
‫כי היא נכנסה לדירה בקולי קולות. ‬
‫- לכל הרוחות! - סליחה. ‬
‫איזה מין בבון מתקשר ב-7:00 בבוקר?‬
‫הלו, מי זה?‬
‫הלו?‬
‫הלו? השיחה נותקה? את שם?‬
‫לא, סליחה על זה. שלום, אפשר לשאול מי מדברת, בבקשה?‬
‫כאן קלייר. ‬
‫סליחה?‬
‫זאת הבוסית שלך. ‬
‫- שלום. כן. לא. אני יודעת מי את. - יש לשער. ‬
‫אני חושב שבגלל זה יש לי עצירות. ‬
‫- את עסוקה? - כי אני לא ישן. ‬
‫לא, אני לא. סליחה, מה קורה?‬
‫- "מה קורה"? - לא, סליחה. כלומר, איך אוכל לעזור?‬
‫צץ משהו ברגע האחרון במשרד שלנו בלונדון. ‬
‫אהיה עסוקה מאוד. אני צריכה עוזרת נוספת. ‬
‫אז את צריכה שאבוא ללונדון?‬
‫הדרכון שלך בתוקף?‬
‫כן! כן, כן... ‬
‫יופי! אז תבואי ללונדון. ‬
‫כן, בטח. כלומר, כמובן. נהדר. מתי?‬
‫עכשיו. ‬
‫עכשיו?‬
‫צאי לנמל התעופה מייד. ‬
‫אל תאחרי. סוזט שולחת לך פרטים. היי שלום. ‬
‫ביי. ‬
‫הרגע הוזמנתי לטוס ללונדון עם קלייר דופונט. ‬
‫זה מה שרצית, נכון?‬
‫כן!‬
‫אני טסה ללונדון עם קלייר דופונט!‬
‫- כן, חכי, אעזור לך לארוז. - אני טסה ללונדון עם קלייר דופונט!‬
‫צריך לשים את כל חפצייך בתיק, כי לא ברור כמה זמן תשהי שם. ‬
‫תמיד ידעתי שתצליחי. לכן נתתי לך לשהות פה כל כך הרבה זמן. ‬
‫- אעזור לך עם זה. - תודה, רוני. ‬
‫- אני נוסעת רק לכמה ימים. - כן, בלי עין הרע. ‬
‫אני צריך שתזכרי משהו. ‬
‫- לונדון היא לא ניו יורק. - נכון. כן. ‬
‫אני לא רוצה שהשעונים הגדולים ומבטא הפיראטים שלהם יפתו אותך. ‬
‫תקשיבי לי, את ניו-יורקרית עכשיו. ‬
‫מלפני ומלפנים. גם אם אין לך מקום מגורים. ‬
‫ובתור ניו-יורקרית את לוחמת. ‬
‫מדי יום ביומו. ‬
‫בלי קשר למה שנופל עלייך. טוב?‬
‫ותזכרי, שום דבר לא אמיתי... אם לא תאמיני במי שאת. ‬
‫זה ממש מתוק, רוני. ‬
‫רוקי בלבואה אמר את זה. ‬
‫הוא לא מפילדלפיה?‬
‫הוא עבר לשם מברוקלין. ‬
‫- אוהבת אותך. - ואני אותך. ‬
‫- כן? - אוהבת אותך!‬
‫- אוהבת אותך, ויו. - קטן עלייך. ‬
‫- נכון. - קטן עלייך. ‬
‫- רוני. - חכי רגע, מותק. ‬
‫- בבקשה. שימי על הכתף. אין בעד מה. - תודה. ‬
‫- טוב! - זהו זה. ‬
‫- טוב. - ביי, חבר'ה. ‬
‫- תסמסי לנו אחרי הבידוק. - בסדר. ‬
‫- אוהבת אותך. - כן. ‬
‫- אוהבת אתכם. תודה. - ביי!‬
‫- תסתלקי מהבית שלי. תודה. - ביי. ‬
‫שלום. ‬
‫למה אין לך עגלה?‬
‫עגלה? עגלה! כן!‬
‫אני ממש מצטערת. ‬
‫אפגוש אתכן בפנים!‬
‫הלו!‬
‫- תני לי את הדרכון שלך, עושים צ'ק אין. - כן. ‬
‫- אלוהים. - אפשר להזדרז? אין לנו יום שלם. ‬
‫טוב. בבקשה. ‬
‫אלוהים. איזו תמונה טרגית. ‬
‫ממש חמודה. ‬
‫את לא מטיילת הרבה. ‬
‫נאלצתי להשתמש בו רק פעם אחת ללימודים בחו"ל. ‬
‫אז יהיה לך ממש מגניב. ‬
‫- תשימו את התיקים שלכן פה. - כן. ‬
‫תיירים צ'ק אין‬
‫תשימי את המזוודות פה. ‬
‫כאן שוקלים את המזוודות לוודא שהן לא כבדות מדי למטוס. ‬
‫- תודה, רנה. - אלוהים!‬
‫למה זה ממושך כל כך?‬
‫כל הטעם במועדון הזהב הוא יעילות. ‬
‫לא, לא, לא. את לא בטיסה הזאת. ‬
‫אני לא טסה איתכן?‬
‫הטיסה שלנו מלאה, אז רשמתי אותך לטיסה שממריאה בעוד ארבע שעות. ‬
‫- במחלקת תיירים. - במקומך הייתי ישנה. ‬
‫- נצטרך שתתחילי לעבוד מייד. - כן. קלייר לא מאמינה ביעפת. ‬
‫למה גרמתן לי לבוא הנה מוקדם כל כך?‬
‫לעזור עם המזוודות, טיפשונת. ‬
‫תיהנו מהטיסה שלכן. ‬
‫תודה. ‬
‫אתן עומדות ביני לבין המרטיני הראשון שלי. ‬
‫לא חכם. ‬
‫יש אצלך מתג הפעלה?‬
‫הטיסה שלי ממריאה רק בעוד כמה שעות, אז... ‬
‫- הטיסה מלאה לגמרי. - כן. ‬
‫באמת? למה באת מוקדם כל כך?‬
‫למקרה שתצטרכו עזרה עם המזוודות, או... להחזיק דברים. ‬
‫טוב. בחירה נועזת. יופי של לקקנות. בכל הכוח. ‬
‫אני עדיין מצפה שתיכנסי לפעולה ישר בבוקר. ‬
‫בלי קשקושי היעפת. ‬
‫אצור חשבון דוא"ל ואעביר שיחות לטלפון שלה. ‬
‫רנה, תחסכי ממני את הפרטים. בואו נזוז. ‬
‫ברוכה הבאה לחיבור טלפוני סביב השעון. ‬
‫לונדון. כמה מלהיב. נתראה שם. ‬
‫כעת נרצה להזמין את כל... ‬
‫לא ברור לי איך את סובלת את שלושתן. ‬
‫אני טסה לראשונה בחיי לאנגליה. ‬
‫אם עליי לחכות, זה מה שאעשה. ‬
‫- אפשר לראות את הדרכון, בבקשה? - כן. ‬
‫הכי מעט מרווח לרגליים וליד השירותים?‬
‫מישהי יודעת להרוס טיסה בין יבשתית. ‬
‫את תזדקקי למנוחה. ‬
‫מקום ההמתנה המומלץ הוא בטרקלין המחלקה הראשונה. ‬
‫אלא אם המחשב הזה פורע שנים של חובות שכ"ל, לא יודעת... ‬
‫הרגע שודרגת. ‬
‫שודרגתי?‬
‫מה? למה?‬
‫אני מתמודדת עם מניאקים רק כמה פעמים ביום. ‬
‫נראה שאת עושה את זה כל הזמן. ‬
‫מחלקה ראשונה?‬
‫בחיים לא טסתי במחלקה ראשונה. זה מדהים. תודה רבה לך. ‬
‫אני לא יודעת מה לומר. הרגע שודרגתי!‬
‫אמרתי לך שזה לא מיתוס. ‬
‫פרמייר‬
‫- שלום. ברוכה הבאה לטרקלין. - שלום. תודה. ‬
‫נשים אותך בספא, נסדר לך עיסוי ארוך ונעים. ‬
‫אחר כך, אולי כמה טיפולים כיפיים. ‬
‫ואז נשלח אותך בשמחה לדרכך עם בלאדי מרי. ‬
‫כן, בבקשה. לכל זה. ‬
‫- שלום. - מה שלומך?‬
‫הספא מקסים. כן, כדאי לך לנסות. ‬
‫- הלו? - אני מחפשת את קלייר דופונט. ‬
‫- זו סוזט? - לא. מצטערת. זו אנה, השלישית שלה. ‬
‫קלייר בטיסה כרגע. איך אוכל לעזור?‬
‫אני זקוקה לכתובת שלה בלונדון, למשלוח. ‬
‫כתובת? סליחה, רק שנייה. אני רק... ‬
‫אוי, אלוהים. ‬
‫אוי... אלוהים. ‬
‫כן. ‬
‫- והן מזמש. - כן. ‬
‫- אל תדאגי. - אולי תבוא איתי?‬
‫- לשלם על ניקוי יבש? - לא, זה בסדר. ‬
‫- בטוח? - כן. ‬
‫סליחה. ‬
‫הלו? את עדיין שם? הלו?‬
‫מיס סנטוס, נפלא שאת טסה איתנו. ‬
‫תרצי שמפניה בתור התחלה?‬
‫בשמחה. תודה. ‬
‫טוב. ‬
‫לבושה מכף רגל ועד ראש בחלוק מתנה, ‬
‫ואלוהים יודע כמה קרמים שונים לפנים... ‬
‫רק שנייה, סליחה. ‬
‫לא, היא שעטה בטרקלין, בלי להביט לאן היא הולכת. ‬
‫שפכה עליי את המשקה שלה כשהפרצוף שלה נעוץ בטלפון. ‬
‫בלי שום דאגה. כן, היא בטח אלכוהוליסטית. ‬
‫זה רעיון טוב. ‬
‫טוב, ביי. סליחה. ‬
‫אפשר להציע משהו, אדוני? יין, בירה, בלאדי מרי?‬
‫אם אתה רוצה בלאדי מרי, תסחט את הז'קט שלי. ‬
‫בטח תחלץ ממנו כמה כוסות. ‬
‫אבל לא, שתי כוסות שמפניה. ‬
‫- שתי שמפניות. כמובן, אדוני. - תודה. ‬
‫לא רצית עוד משהו, נכון?‬
‫לא, אני מסודרת. תודה. ‬
‫בטוחה?‬
‫אולי בלאדי מרי?‬
‫לא. מעולם לא אהבתי. ‬
‫בסדר. ‬
‫אז אני מתנצל, כי נודף ממני בישום של מיץ עגבניות. ‬
‫חשבתי שזה מכוון. ‬
‫אני ויליאם, דרך אגב. ‬
‫אנה. ‬
‫נעים להכיר אותך, אנה. מה מביא אותך ללונדון?‬
‫עבודה. אתה חוזר הביתה?‬
‫מה הסגיר את זה? החן האנגלי המתוחכם?‬
‫כן, זה כנראה זה. ‬
‫לא, אני בעצם... ‬
‫הייתי בריאיון עבודה בניו יורק. ‬
‫ועכשיו אני חוזר לפגוש את אימי ביום הולדתה. ‬
‫טוב. מגיעות לך נקודות על זה. ‬
‫נקודות? לא ידעתי שמשחקים משחק. ‬
‫- מה אקבל אם אנצח? - בלאדי מרי. ‬
‫הבנתי. אם כך, אנסה להפסיק לצבור נקודות. ‬
‫אז איזו עבודה לוקחת אותך לאנגליה?‬
‫אני עובדת בבית מכירות פומביות, פה בעיר. ‬
‫והסניף שלנו בלונדון‬
‫זימן את המנהלת של המשרד בניו יורק להציל את המצב. ‬
‫מנהלת?‬
‫זה מרשים. ‬
‫כן, אני מניחה. ‬
‫תסלחי לי על זה. ‬
‫אבל את טיפה צעירה להיות המנהלת. ‬
‫מה, את שומעת את זה הרבה?‬
‫כן. זה דווקא קורה. ‬
‫טוב, כנראה כי אני כאילו... ‬
‫המנהלת הכי צעירה בתולדות החברה. ‬
‫וואו. ‬
‫כן. ‬
‫אלוהים, זה... ‬
‫כיף לך. טוב להכיר אותך. ‬
‫התאמצתי לשם כך, ויל. מותר לקרוא לך ויל?‬
‫אבל אני טועה?‬
‫לא, אני לא מאמין שאמרת את זה. ‬
‫אתה מרושע. ‬
‫נראה שאתם נהנים לכם. ‬
‫זה מה שאתה חושב. ‬
‫היא תוקפת את הפרנסה שלי כבר חצי שעה. ‬
‫שאביא לכם עוד סבב משקאות?‬
‫כן. תביא. ‬
‫- בבקשה. תודה. - כמובן, אדוני. ‬
‫הן חמודות ממש. ‬
‫טוב... ‬
‫הטיעון שאני מנסה להעלות הוא‬
‫שבעיסוק שלי צריך לתקשר עם אומנות ביום-יום. ‬
‫סליחה, איך מישהו שעובד בפרסום מתקשר עם אומנות ביום-יום?‬
‫אל תעשי את זה. ‬
‫אומנם את מנהלת אומנותית, ‬
‫אבל את לא קובעת מה אומנותי ומה לא. ‬
‫- זה לא עובד ככה. - בדיוק ככה זה עובד. ‬
‫תנקוב בדבר משמעותי אחד שיצא מפרסומת. ‬
‫אני לא הייתי קיים בלי פרסומת. ‬
‫בחייך. ‬
‫טוב. אוכיח לך. ‬
‫אימא שלי הצטלמה לפרסומת ליוגורט בשנות ה-90. ‬
‫ואבא שלי ראה אותה, ‬
‫ובעיקרון רדף אחריה עד שהיא הסכימה להתחתן איתו וללדת. ‬
‫זו אימא שלך?‬
‫יוגורט יווני טבעי זה כל מה שנחוץ לי. ‬
‫היא יפהפייה. ‬
‫זה תיאור נחמד יותר ממה שהבנים בבי"ס אמרו. ‬
‫אז כל קיומך מתמצה בזה?‬
‫שאבא שלך התחרמן מיוגורט יווני טבעי?‬
‫אם תרצי ליצור אצלי משבר קיומי, ‬
‫אז, כן, בזה הוא מתמצה. ‬
‫זה רק מוכיח שרגעים מקריים יכולים לשנות מסלול חיים. ‬
‫גבירותיי ורבותיי, אנחנו מתחילים בהנמכה ללונדון. ‬
‫שלום. ‬
‫נא ליישר את המושב לנחיתה. ‬
‫כן. ‬
‫כמו כן, אצטרך את המלחייה והפלפליה בחזרה. ‬
‫מה?‬
‫המלחייה והפלפליה. ‬
‫אני מתנצלת על זה. ‬
‫תודה. ‬
‫לא ייאמן. ‬
‫אצטרך לדבר עם ביקורת גבולות כשננחת. ‬
‫נחיתות‬
‫רגיל 99.75 ליש"ט יוקרה 111.75 ליש"ט - מנהלים 130.10 ליש"ט‬
‫לעזאזל. ‬
‫את יודעת לאן את נוסעת?‬
‫כן, לקרלסון. ‬
‫- מפואר מאוד. - רק הטוב ביותר. ‬
‫- אם תרצי... - ויל!‬
‫ויל! וילי!‬
‫רק רגע. ‬
‫- שלום, יקירי. - היי, אימא. ‬
‫למה אתה מסריח כל כך?‬
‫אלליי. תראה אותך. מה עשית?‬
‫- כן. - למה אתה עייף כל כך?‬
‫- איך הייתה הטיסה? - כן, טוב... ‬
‫הבאת הביתה אישה יפה, שתפגוש את אימך המזדקנת במהרה?‬
‫עוד יש תקווה לנכדים. ‬
‫זו אנה. היא אמריקנית. זה הביקור הראשון שלה בלונדון. ‬
‫היא זו ששפכה בלאדי מרי על הנעליים, המכנסים והמעיל שלי. ‬
‫וילי, אל תהיה גס רוח. ‬
‫אנה, אני רוצה להכיר לך את אימי, קתרין. ‬
‫- תענוג להכיר אותך. - נעים להכיר גם אותך. ‬
‫את מהממת. ‬
‫נראה שיצאת מציור של ז'אן ברו. ‬
‫איזו אמירה מקסימה. ‬
‫ז'אן ברו דווקא בין החביבים עליי. ‬
‫גם עליי. ‬
‫תגידי לי, אנה, לאן את נוסעת? את מחכה למישהו?‬
‫לא, אני בגפי. אבל אני נוסעת לקרלסון. ‬
‫לא, לא, לא. ‬
‫לא לקרלסון. הוא ארבעה רחובות מהבית שלנו. ‬
‫את רוצה טרמפ?‬
‫לא, אני לא יכולה. פשוט... ‬
‫בואי איתנו. בבקשה. ‬
‫זה יעזור עד מאוד. ‬
‫קח את התיקים שלה. ‬
‫התכוונתי לקחת. ‬
‫שלום, אדוני. ‬
‫- היי, ג'ו, מה שלומך? - טוב. נחמד לראותך. ‬
‫זו ידידתנו החדשה אנה. ‬
‫- אקח את אלה למענך. - היי. אני רק... ‬
‫- אקח את זה איתי. - כן, בטח. ‬
‫נעצור לרגע בקרלסון, להוריד את אנה. ‬
‫נחמד מאוד. את בטח מצליחה מאוד. ‬
‫למעשה, במה את עוסקת, יקירתי?‬
‫אלוהים. רק שלא תתחיל. ‬
‫אני עובדת בעסקי האומנות. ‬
‫נפלא. ידעתי שאני מחבבת אותך. ‬
‫עסקי האומנות, איזה פרדוקס. ‬
‫כמו לומר שאת עובדת בשוקולד או בסמים, או בסקס פנומנלי. ‬
‫פיסות גן עדן. ‬
‫אבל במה בדיוק?‬
‫- בדיוק? - כן. ‬
‫- כאילו... מה אני עושה בדיוק? - כן. ‬
‫אלוהים, זה משעמם. ‬
‫בעיקרון אני משיגה ומוכרת‬
‫אוספי יוקרה של האומנות המובחרת ביותר בעולם, ‬
‫לכל מיני... ‬
‫אוליגרכים, ברוני מלחמה, מיליארדרים. ‬
‫לקוחות שחושבים שהם מבינים באומנות טוב ממני, ‬
‫כמו איש הפרסום המקסים שיושב פה. ‬
‫- במה את עוסקת, קתרין? - בחיים לא תנחשי. ‬
‫למעשה, אני מעין אומנית בעצמי. ‬
‫תימהונית כמוך. ‬
‫אף שבסוף, המוזות‬
‫בחרו להפוך אותי לכוכבת הבמה והמסך. ‬
‫- ופרסומות ליוגורט. - אלוהים!‬
‫הן הגיעו לארצות הברית?‬
‫אהבתי את הפרסומות ההן. ‬
‫הראיתי לה, אימא. ‬
‫אתה כזה רברבן. ‬
‫אז זה אומר שאת מפורסמת?‬
‫מחוף אל חוף בבריטניה. ‬
‫אבל עבודתי מעולם לא תורגמה בארה"ב לצערי. ‬
‫אני מורכבת מדי לטעמם. ‬
‫היא מפורסמת בבריטניה. ‬
‫לטובה, בעצם. ‬
‫לא ארגיש נוח לחלוק יבשת עם פלורידה. ‬
‫אני דווקא משם. ‬
‫יקירתי. את נראית שפויה מאוד. ‬
‫תודה. ‬
‫טוב, תקשיבי, אם את לא עסוקה מדי‬
‫בתור מנהלת אומנותית מפונפנת מניו יורק, או מה שאת עושה, ‬
‫אשמח לצאת איתך, לעשות לך סיור בעיר. ‬
‫העניין היחיד הוא שאולי אהיה עסוקה בעבודה. ‬
‫טוב, בסדר. ‬
‫אבל בטח נוכל להחליף מספרי טלפון. ‬
‫אנה. ‬
‫את חייבת לתת לי את המספר שלך. ‬
‫בטח. כמובן. ‬
‫אני רוצה לפגוש אותה שוב. ‬
‫כן, ממש מעודן. תודה, אימא. ‬
‫בבקשה. ‬
‫עכשיו אשתוק ואתן לכם להסתדר. ‬
‫- תודה. - ביי, יקירתי. ‬
‫- תודה רבה על ההסעה. - בבקשה, לא. ‬
‫אז אני מניח שפשוט... ‬
‫- תיקח את המספר שלי מאימך. - כן, בדיוק. ‬
‫אבל כדאי שאלך הביתה להחליף בגדים. ‬
‫- אני שוב מתנצלת על... כן. - לא, הכול טוב. התלוצצתי. ‬
‫- טוב. - טוב, ביי. ‬
‫ביי. ‬
‫טוב, תרשו לי להבהיר את עצמי היטב. ‬
‫האוסף של ברוביל הועבר ונבדק?‬
‫אני רוצה דוחות התקדמות. ‬
‫סוף סוף הגעת. ‬
‫את קולטת שההמתנה הופכת אותך לחסרת תועלת?‬
‫אם אסדר מחדש את חיי כדי לתקן את הטעות שלך, ‬
‫המעט שתוכל לעשות‬
‫זה להרחיק את הדו-חי הזה עם עודף הג'ל מהמשרד שלי. ‬
‫אל תיפלי בפח. ‬
‫לרוב לא נחמד פה כל כך. ‬
‫משום שזאת הפעם הראשונה שלך בלונדון, תרשי לי לתת לך עצה. ‬
‫תמיד תתכונני לגשם. ‬
‫תזכרי שבאת הנה לעבודה. ‬
‫ולא לשעשוע. ‬
‫ומה שלא יהיה, אל תנסי לנצח את המקומיים בשתייה. ‬
‫אל תשכבי עם מישהו שדומה לג'וד לאו. ‬
‫במה את מסתכלת?‬
‫הוא בא עם הסוויטה. ‬
‫- הוא מעין משרת? - הוא פרסי. ‬
‫כן, גברתי?‬
‫לא, שום דבר, פרסי. ‬
‫תודה, גברתי. ‬
‫את עוברת חדר או משהו?‬
‫לא. טסה לרומא. ‬
‫המשרד ברומא במצב מחורבן. ‬
‫רגע, אנחנו טסות לרומא?‬
‫לא. אני טסה לרומא. ‬
‫את וסוזט ורנה נשארות פה. ‬
‫אתן תטפלו במכירה הפומבית. אחזור מחר. תרשמי הוראות. ‬
‫כן. רק אביא את המחשב הנישא שלי. ‬
‫בשעה 13:00 תהיה ישיבת צוות בארווין'ס. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫לכי ישר למשרד. אל תדברי עם אף אחד חוץ מסוזט. ‬
‫- היא תיקח אותך לשולחנך. - סוזט. ‬
‫תביטי. ‬
‫הקלסר הזה... ‬
‫יש בו כל יצירת אומנות שאצרתי ומכרתי בארווין'ס. ‬
‫- זה קלסר ממש גדול. - זו בעיה?‬
‫לא, זה מדהים. ‬
‫אני רוצה שתעברי על כל יצירה ותגידי לי מהו הערך הנוכחי. ‬
‫אני רוצה מספרים מוחלטים למינוף. ‬
‫מינוף למה?‬
‫בינינו? זה לא עניינך. ‬
‫נכון. לגמרי. ‬
‫טוב, לכי. סיימתי. ‬
‫שאירשם במלון לפני... ‬
‫את לא שוהה פה. ‬
‫סוזט הזמינה לך משהו חסכוני יותר. ‬
‫תזכירי לה גם את עניין הכרטיסים. ‬
‫- כרטיסים. למה? - היא תדע. ‬
‫אלא אם תרצי לאחר נורא, הייתי יוצאת לפני 15 דקות. ‬
‫כן, יוצאת. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫טוב. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫סליחה. אולי המחשב הנישא שלי אצלך במקרה?‬
‫תני לי לשאול, אבל אני די בטוח שזה כל מה שהיה. ‬
‫לעזאזל. בטח השארתי אותו במכונית. ‬
‫צר לי מאוד. ‬
‫לא, זה בסדר. תודה. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫בית המכירות ארווין'ס קינגסגייט רו לונדון‬
‫- קלייר דופונט? - למעלה. ‬
‫לעזאזל. ‬
‫אני פה. הגעתי. ‬
‫וואו, ניווטת בעזרת מצפן?‬
‫לא איחרתי לישיבת הצוות, נכון?‬
‫טוב, זה... לא משהו שאמור להיות מקושר לקלייר. ‬
‫מה?‬
‫תתנקי ותחביאי את המזוודה מתחת לשולחן שלי. ‬
‫טוב. ‬
‫בואו נלך. ‬
‫תזכרי, אף אחד שם לא ידיד שלך חוץ מאיתנו. ‬
‫ואנחנו בכלל לא ידידות שלך. ‬
‫מגניב. כולי ציפייה. ‬
‫כולכם בוודאי תוהים‬
‫למה הבאתי אתכם לכאן בהתראה כה קצרה. ‬
‫יש לנו גישה לאוסף שאין לאיש. ‬
‫שרק כמה אנשים זכו לראות בכלל... ‬
‫בשם אלוהים, ארנולד, בבקשה, מהו?‬
‫זהו אוסף ברוביל. ‬
‫וואו. ‬
‫אבל אוסף ברוביל היה סגור במשך עשרות שנים. ‬
‫- מהו ברוביל? - כן. ועכשיו הוא לא. ‬
‫כנראה שינית את דעתו, בוס. ‬
‫לא, הוא מת. ‬
‫אבל אשתו מבזבזת את ההון שלו‬
‫בקצב שמהמם אותי, בכנות. ‬
‫היא זקוקה לכסף והיא זקוקה לו כעת. ‬
‫האוסף ייכנס את הלקוחות הכי גדולים תחת קורת גג אחת. ‬
‫תפיצו את הבשורה בדיסקרטיות. אני רוצה רק כרישים. ‬
‫- שארשום הוראות? - תפסיקי. ‬
‫מי הבעלים?‬
‫מי שצריך לדעת ידע. ‬
‫כדי להבטיח את הצלחתנו, הבאתי את הסוחרים הבכירים שלנו. ‬
‫- ג'רארד, המנהל של המשרד בפריז... - שלום. ‬
‫וקלייר דופונט מניו יורק. ‬
‫קלייר בדרכה כרגע לרומא, עם משבר אחר. ‬
‫אבל יש לקוות שהיא תחזור בזמן כדי לחגוג את הצלחתנו, ידידיי. ‬
‫אני מצפה שתעבדו יחד כצוות. ‬
‫אני מצפה שנפרח. ‬
‫עכשיו, לכו לקטול. ‬
‫שלום. את בטח אנה. ‬
‫היי. כן. מניין אתה יודע מה שמי?‬
‫זה חלק מתפקידי להכיר את הצעירים המבטיחים. ‬
‫ונאמר לי שאת כוכבת רצינית בניו יורק. ‬
‫לא. אני רק עוזרת. ‬
‫נו, כולנו צריכים להתחיל איפשהו. ‬
‫ואני בטוח שתהיי מעולה. ‬
‫- טוב? - תודה. ‬
‫אבל בבקשה, תגידי לי אם משהו מבלבל אותך, ‬
‫או אם את צריכה אוזן קשבת. ‬
‫טוב? אני מכיר את האופי של קלייר. ‬
‫- היא... - ג'רארד, שלום. ‬
‫כמה נחמד לראות אותך. ‬
‫אנה, בואי איתנו. נלווה אותך לשולחנך. ‬
‫- הוא האויב. - הוא יותר גרוע מהאויב. ‬
‫קלייר תמיד אומרת, ‬
‫"אנחנו מתחרים בסותבי'ס ובכריסטי'ס, אבל אנחנו במלחמה עם ג'רארד ופריז. "‬
‫- מה הוא עשה? - מה הוא לא עשה?‬
‫הוא זה שמכר את ואן גוך למניאק מהאסימון הדיגיטלי. ‬
‫זה היה הוא?‬
‫הוא טוען שמכר אומנות לאומן שהשביח את היצירה. ‬
‫- הוא ריסס עליו פרצופון מחייך. - בדיוק. ‬
‫אם ג'רארד ידרוך אי פעם על אדמת ארה"ב, ‬
‫אמרתי לאבא שלי שיחטוף אותו וישגר אותו לגואנטנמו. ‬
‫- מה? - אז מה הקטע שלך?‬
‫את מקווה להרשים את קלייר כדי שתחליף אחת מאיתנו?‬
‫אם זה מה שחשבת, תחשבי שוב. ‬
‫אין לי קטע. אני רק רוצה לסיים את מסגרת ההכשרה, ‬
‫וכנראה לפתוח יום אחד גלריה. ‬
‫גלריה?‬
‫אני רק אומרת שלא אגנוב את משרותיכן. ‬
‫טוב, שיהיה. ‬
‫כשקלייר תקודם לתפקיד של ארנולד, שתינו נעבוד איתה. לא את. ‬
‫לאן ארנולד עובר?‬
‫הוא רוצה לפרוש בקרוב. וכשהוא יפרוש... ‬
‫קלייר תהיה היו"רית הראשונה של ארווין'ס, ‬
‫ואנחנו נהיה ממש לצידה. ‬
‫מהו המקום הזה?‬
‫לרוב קלייר לא נוסעת עם העוזרת השלישית, ‬
‫כך שאין לך מקום למעלה. ‬
‫מה הריח הזה?‬
‫פורמלין?‬
‫עץ מרקיב?‬
‫אנגליה. בלי להעליב. ‬
‫קלייר רצתה שאזכיר לך לגבי הכרטיסים?‬
‫אלוהים, הכרטיסים ל"חלום ליל קיץ". ‬
‫הם אזלו לפני שבועות. זה לא יקרה. ‬
‫מקסים. ‬
‫אז... זה המשרד שלי. ‬
‫כן. ‬
‫- תנו לי לנחש, המלון שלי... - הוא חור. ‬
‫- הוא חור. בסדר. - תיהני מהאסבסט. ‬
‫- ביי. - ביי. ‬
‫ויל, זה מקליט?‬
‫כן. זה מקליט. תחזיקי את הטלפון. ‬
‫חמודה, כאן קתרין. ‬
‫המחשב הנישא שלך אצלי. ‬
‫תקשיבי, חמודתי, את מוכרחה לבוא. זה אירוע ספונטני למדי. ‬
‫כמה חברים. ‬
‫אני שולחת לך את הכתובת כעת. ‬
‫נתראה בקרוב, יקירתי. נשיקות. ‬
‫לא, לא, לא. ‬
‫דה רנס‬
‫מלון דה רנס‬
‫איך הולך? תספרי לי הכול. ‬
‫טוב, זאת התוכנית שלי. ‬
‫ללכת למסיבה, לקחת את המחשב שלי, ‬
‫להשתדל לא לדבר עם איש כשאני שם, ‬
‫לתפוס מונית ולחזור הביתה לחור הזה. ‬
‫או... שתשתי כמה משקאות חינם שתוכלי. ‬
‫תבלי עם כמה סלבריטאים בריטים מפונפנים, ‬
‫ותזדייני עם הנסיך ויליאם האישי שלך. ‬
‫לשכוח את המחשב היה הדבר הכי טוב שקרה לך. ‬
‫לא, איימי, שיקרתי לו ולאימא שלו לגבי המון דברים. ‬
‫שיקרת במטוס. ‬
‫חוץ מזה, את באמת חושבת שהיא הייתה נותנת לך את המספר שלה‬
‫אילו ידעה שאת מתמחה דרת רחוב?‬
‫בלי להעליב. ‬
‫אני אישית מקנאת בחיי ה"האנה מונטנה" שלך. ‬
‫והבחור מהמטוס נשמע לוהט ממש. ‬
‫מה דעתך?‬
‫אל תפחדי לחשוף את עצמך. ‬
‫בוב מסכים. ‬
‫טוב, אם בוב מסכים... ‬
‫ברור שגרמת לזה. אתה מחריד. ‬
‫- אתה מחריד. - לא, אני לא משקר, ‬
‫- רק שאלתי. - אשלח אותו מייד. ‬
‫טוב? אהבתי את הז'קט. ‬
‫אנה!‬
‫קתרין. ‬
‫- אלוהים, את נראית מדהים. - כן. ‬
‫- היי. - תיכנסי. ‬
‫לא, זה בסדר, אני חושבת שאקח את המחשב שלי ואזוז. ‬
‫אני חשה שהבגד שלי לא הולם. ‬
‫את יפה כל כך. את מהממת. אל תשתטי. ‬
‫תודה. אלוהים, זה יום ההולדת שלך?‬
‫יום ההולדת שלי רק בשבוע הבא. ‬
‫אני פשוט אוהבת להתחיל לחגוג מוקדם. ‬
‫נכון? ממש חבל שיש רק יום אחד. ‬
‫כן, אז שבוע-הולדת שמח. חבל שלא הבאתי לך משהו. ‬
‫את מתנת יום ההולדת שלי. ‬
‫תמיד יש אצלי מפגשים כאלה. ‬
‫משתים של הרגע האחרון עוזרים להזכיר לידידים שלך למה הם מעריצים אותך. ‬
‫תודה. ‬
‫וואו, זה... הבית הזה מדהים. ‬
‫בבקשה, תתכבדי מהכול. ‬
‫אלך לומר לוויל שאת פה. ‬
‫בכיכובה של קתרין דלרוש "הפונדו האחרון"‬
‫הגעת. ‬
‫כן, טוב, לא רציתי לאכזב את אימך. ‬
‫וחשבתי לי שרצית לראות שוב אותי. ‬
‫למה לי לרצות לראות אותך שוב?‬
‫חתיך למראה, והעובדה שסיימתי זה עתה לעשות 100 שכיבות סמיכה‬
‫- ולקרוא ספר על אימפרסיוניזם. - שכיבות סמיכה זה שנון. ‬
‫האנגליות שלי היא הקלף היחיד שלי אצלך. ‬
‫ממש לא. ‬
‫אלכוהול חינם, אוכל חינם, אנשים מפונפנים. יש לך יד מנצחת. ‬
‫לא בדיוק ברור מה יש בה, אבל ככה זה עם שחקניות. ‬
‫ויל, תציל אותי. זה אסון. ‬
‫מייקל פאוסט מוקף באנשים בבר, ואני צריך תדלוק. ‬
‫סליחה. אנה, זה ג'וליאן מרקס. ‬
‫אתה לא ג'וליאן מרקס הנודע, נכון?‬
‫האחד והיחיד. ‬
‫אלוהים. אני אוהבת את יצירתך. ‬
‫"מתאגרפים שתויים"? כלומר, וואו. ‬
‫ארוטי ומשועשע?‬
‫זה ממש קשה לביצוע. ‬
‫הייתי בתערוכה רטרוספקטיבית בנ"י... ‬
‫- אלוהים. - רגע. ‬
‫הרטרוספקטיבית... ‬
‫אתה לא אמור להיות מת?‬
‫זה מביך למדי, ותצטרכי לסלוח לי, ‬
‫אבל חשבתי שאם אמות אוכל לגבות יותר כסף. ‬
‫- אכן גבית יותר. - נכון. ‬
‫ואנה, את צודקת לגמרי, ‬
‫רוב האנשים לא קולטים את השעשוע ביצירה שלי. ‬
‫לא ברור לי מדוע. ‬
‫אולי זה קשור להיבט הארוטי שבה. ‬
‫אני חושבת שפינים יכולים להיות משעשעים מאוד. ‬
‫ויליאם, החלום של אבי התגשם. ‬
‫סוף סוף אני אוהב אישה. ‬
‫אני אוהב אותך. בואי נשתכר. ‬
‫בוא נשתכר. ‬
‫תודה רבה לך. ‬
‫תניח לשועל, בבקשה. הוא לא עשה לך כלום. ‬
‫מוצא חן בעיניי שאתה נבוך. ‬
‫- תדמייני לך. - ממש כיף לי. ‬
‫כל חיי עם שני אלה. וכל מי שאי פעם... ‬
‫תסלחו לי, אני מצטערת. ‬
‫שלום, היי, כאן אנה סנטוס. ‬
‫כן, אני יודעת מי זו, טמבלית. צלצלתי אלייך. ‬
‫נכון, סליחה. ‬
‫איפה את? את במסיבה?‬
‫לא, אני לא. אני בבית המלון שהזמנת... ‬
‫זה שהזמנת לי... סמוך לבר, אז... ‬
‫טוב, תקשיבי, אני תקועה כבר 18 שעות‬
‫בניסיון להשיג כרטיסים מטופשים ל"חלום ליל קיץ" המקושקש של שייקספיר. ‬
‫טוב. ‬
‫אז אני צריכה שתסיימי את עבודתי בזמן שאמשיך לנסות. ‬
‫אני מעבירה לך את הפרטים. ‬
‫אני די עסוקה כרגע בטיפול במשהו בשם קתרין... ‬
‫כלומר, קלייר. ‬
‫אני מצטערת. ‬
‫את בעצם לא רוצה משרה?‬
‫את עוזרת שלישית, תפקידך הוא לעזור לי. ‬
‫לא, כמובן. אעזור בשמחה. מה את צריכה?‬
‫הרגע אמרתי לך. זה במייל הנכנס שלך. לכי תעשי את זה. ‬
‫טוב. את רוצה... ‬
‫הינה את. ‬
‫אז הכרתם בטיסה?‬
‫אכן, כן. ‬
‫אתה יודע איפה ויל? אני צריכה שהוא יביא את המחשב הנישא שלי. ‬
‫שלחתי אותו למצוא אבסינת. ‬
‫צייר מת לא יכול לחיות בלעדיו. ‬
‫אז את מצפה לעשות משהו מלהיב בזמן שאת פה?‬
‫אני לא יודעת. אני חושבת שאהיה עסוקה מדי בעבודה. ‬
‫חבל. לונדון עיר תוססת כל כך. ‬
‫דווקא יש משהו שאני רוצה לעשות כשאני פה. ‬
‫אני מנסה להשיג כרטיסים ל"חלום ליל קיץ", ‬
‫אבל הם אזלו לגמרי, והעוזרות שלי מתקשות... ‬
‫אשיג למענך את הכרטיסים בעצמי. ‬
‫קתרין!‬
‫ג'וליאן!‬
‫- שלום. - היי. יופי. פגשת את אנה. ‬
‫- נכון שהיא מקסימה? כן. - כן, היא נהדרת. ‬
‫במה אתם דנים?‬
‫ג'וליאן, צר לי, אבל נראה שהאבסינת אזל. ‬
‫עכשיו יש לנו שתי בעיות שלדעתי תוכלי לעזור לנו בהן. ‬
‫העניין הראשון, שאנה היקרה שלנו פה‬
‫לא משיגה כרטיסים ל"חלום ליל קיצי-קיצי". ‬
‫אתקשר מחר אל קנת, יקירתי. לא תהיה בעיה. ‬
‫ממש לא רציתי לעשות מזה עניין ביום הולדתך. ‬
‫המשרד של ויל בהמשך הרחוב של התיאטרון. ‬
‫הוא יאסוף אותם למענך. ‬
‫באמת?‬
‫טוב, כן, מובן שאאסוף. אין שום בעיה. ‬
‫העניין השני, אני צריך אבסינת. ‬
‫הבנתי. ‬
‫אני חושבת שאולי החבאתי בקבוק... ‬
‫בספרייה. ‬
‫מצטערת, אני לא רוצה להשבית שמחות, ‬
‫אבל יש לי המון עבודה הערב, אז... ‬
‫- כן. - והמחשב שלך. ‬
‫טוב, אני אביא אותו ואפגוש אתכם בספרייה. ‬
‫- הוא... - כדאי שאלך איתך. ‬
‫- לא, לא, לא. - לא. ‬
‫את נשארת פה עם החבורה הכיפית, ונלך ביחד. ‬
‫רגע... ‬
‫הם מקוריים?‬
‫זה רנואר. ‬
‫והם פשוט תלויים בחדר הזה, שאתם לא נכנסים אליו?‬
‫וואו!‬
‫זה סזאן!‬
‫כן. ‬
‫למה אתם לא נכנסים לכאן?‬
‫זה היה המשרד של בוריס. ‬
‫הוא היה... בעלי השלישי והוא הלך לעולמו בשנה שעברה. ‬
‫צר לי. ‬
‫הוא הוריש לי את הציורים. ‬
‫תמיד חשתי שהם... קודרים. ‬
‫לא ולא. הם ממש לא קודרים. ‬
‫כל אחד מהציורים מתאר... אהבה. ‬
‫אהבה?‬
‫אני חושבת שזה ברור שבעלך היה רומנטיקן. ‬
‫הוא לא היה. הוא היה רוסי. ‬
‫טוב, האוסף הזה מספר סיפור אהבה. ‬
‫באמת. ‬
‫למשל, ההוא, הוא אהבה נכזבת. ‬
‫ושלושת ציורי העירום ששם, אהבה לוהטת. ‬
‫והאישה שלצד מיטת חוליו של אהובה... אהבה נצחית. ‬
‫הכול אהבה. ‬
‫מעולם לא חשבתי על זה כך. ‬
‫את באמת יודעת על מה את מדברת. ‬
‫יש לקוות, בהתחשב בכך שהיא מתפרנסת מזה. ‬
‫היא מנהלת של בית מכירות בניו יורק. ‬
‫האחראיים רק הולכים ונהיים צעירים. ‬
‫באיזה בית מכירות?‬
‫סליחה?‬
‫איזה בית מכירות?‬
‫ארווין'ס. ‬
‫טוב, זה מדהים. ‬
‫באמת. ‬
‫זו מקריות. ‬
‫לאחרונה ביקשתי מארווין'ס למכור למעני את אלה. ‬
‫את מוכרת אותם?‬
‫יופי. מעולם לא אהבנו אותם ממש. ‬
‫ארווין'ס מציע את האוסף במכירה פומבית?‬
‫כן! נכון שזה כיף?‬
‫ממש כיף. ‬
‫כן. ‬
‫אז אני מצטערת... שם המשפחה שלך הוא ברוביל?‬
‫כי פשוט הנחתי שהוא... דלרוש. ‬
‫טכנית הוא ברוביל. ‬
‫פשוט חשבתי שדלרוש הולם יותר בשלטי החוצות. ‬
‫זה האוסף של ברוביל. ‬
‫אני מבולבלת. לא ידעת?‬
‫לא, כלומר... ‬
‫אני פשוט... לא בדיוק הממונה על האוסף הזה. ‬
‫שלחו אותי הנה כדי לעזור עם לקוחות אחרים. ‬
‫זה מאמץ קבוצתי. ‬
‫הם נתנו לי לעבוד עם קלייר דופונט, אבל אני מעדיפה אותך. ‬
‫אבקש מחר מארנולד למנות אותך על המכירה הפומבית שלי. ‬
‫לא! בבקשה, לא. ‬
‫פשוט, מר פנקה... ארנולד, ארני כמו שאני קוראת לו, ‬
‫הוא מגונן מאוד על האוסף כרגע, ‬
‫ואסתבך בצרות צרורות‬
‫אם מישהו שם ידע שאני מדברת איתך בכלל. ‬
‫כן. נכון, הוא הסביר את כל זה. ‬
‫הכול מאוד... ‬
‫חשאי. ‬
‫כן, חשאי מאוד. ‬
‫אני מבטיחה, קתרין, שאת בידיים מעולות אצל קלייר. ‬
‫אין מישהו שמתאים יותר לעסקה הזאת. ‬
‫למען הכנות, היא מהאסכולה הישנה, ‬
‫ואני החוצפנית הצעירה שפולשת לטריטוריה שלה, ‬
‫ולא ארצה שהיא תחשוב שאני... ‬
‫שאני גונבת לקוחות, או מזלזלת בה איכשהו. ‬
‫כי זה יזיק לי מאוד. וגם לחברה. ‬
‫כן. ‬
‫יזיק מאוד. ‬
‫עסקי האומנות אכזריים מאוד. ‬
‫כן. ‬
‫אנה, אם לא תוכלי לעבוד על המכירה הפומבית שלי, לכל הפחות‬
‫תצאי איתנו שוב מחר בערב. ‬
‫יש אירוע בסאות' בנק. ‬
‫עוד מסיבה אומנותית, לצערי, אבל כולם יהיו שם. ‬
‫אנה מוכרחה לראות את הגלריה הזאת. ואתה חייב לקחת אותה. ‬
‫אחרת בחור אחר יסחף אותה, ‬
‫ואיפה זה יותיר אותך?‬
‫בפאב. ‬
‫זה נשמע נהדר, ולמרות הערב המדהים הזה, ‬
‫לא ממש באתי הנה לחופשה, אז... ‬
‫אם שניכם לא תבואו, יצא לי החשק מכל הערב. באמת. ‬
‫תירגעי. את מפעילה לחץ רב, עליי לומר. ‬
‫כך או כך, אני שמחה שהגעת הערב. ‬
‫ואשאיר כרטיסים ל"חלום ליל קיץ" אצל ויל. ‬
‫ואתם תמשיכו הלאה, כן?‬
‫תודה רבה על הכול, קתרין. ‬
‫ובבקשה, אם תוכלי לא להזכיר את כל זה... ‬
‫אנה סנטוס? מעולם לא שמעתי עליה. ‬
‫- בדיוק. לילה טוב, קתרין. - לילה טוב. ‬
‫יום הולדת שמח. ‬
‫אל תשכחי את זה. ‬
‫- איך אשכח? טוב. - לילה טוב. ‬
‫לילה טוב. שמחתי להכיר אותך, ג'וליאן. ‬
‫ביי, ביי. ‬
‫ארווין'ס‬
‫ויל דלרוש הכרטיסים אצלי‬
‫קדימה!‬
‫למסור, למסור, קדימה!‬
‫טוב. ‬
‫אליי!‬
‫יציאה מהשער. הצלה יפה. ‬
‫עוד אחד!‬
‫עוד ניסיון!‬
‫שיחקתם יפה. ‬
‫להתאסף!‬
‫טוב, בסדר. ‬
‫עבודה מצוינת היום. ‬
‫אני רואה התקדמות ממשית אצל כולכם וזה נהדר. ‬
‫יש לנו משחק חשוב בסופ"ש, ‬
‫וחייבים לנצח אם נרצה להיות אלופים. ‬
‫היה תענוג‬
‫- לאמן השנה... - מי היא?‬
‫אתה נראה קצת מבוגר כדי לשחק איתם. ‬
‫אני משחק רק באימונים, ‬
‫אבל חוץ מזה, אני המאמן הראשי, המנג'ר הראשי, המעודד הראשי... ‬
‫זו אחריות גדולה. איך אתם נקראים?‬
‫האריות!‬
‫במיוחד ההוא, הוא באמת נושך. ‬
‫טוב, קדימה. ‬
‫תפסיקו לנעוץ מבטים באמריקנית היפה ותקיפו את המגרש לסיום. ‬
‫בלי לקטר. ‬
‫אם תרצו להיות אלופים, תשקיעו מאמץ. ‬
‫טוב, לפי שריקה שלי... ‬
‫- מה זה? - זו משרוקית. ‬
‫- מה לעשות? - תשרקי. ‬
‫- קדימה. - יפה. ‬
‫לכאן באים כדי להשיג כרטיסים לווסט אנד?‬
‫נאלצתי למצוא זמן לשלב אותך בלו"ז העמוס שלי. ‬
‫כשאתה לא בעבודה באמצע היום?‬
‫אה, העבודה בשיווק?‬
‫לא, זה רק בשביל כיף. לא... זאת העבודה האמיתית שלי. ‬
‫- אני יודעת מה אתה עושה. - מה? מה אני עושה?‬
‫בחייך. אתה יודע. ‬
‫אתה יודע מה אתה עושה. ‬
‫מבקש שאבוא הנה כשכולך... ‬
‫מה? מאמן קבוצת כדורגל של ילדים בסיכון, ‬
‫או נראה יותר ויותר כמו כדורגלן פרמייר ליג של חלומותייך?‬
‫לא הטיפוס שלי. ‬
‫תואר בתולדות האומנות, זוכר?‬
‫כל החנוניות אוהבות אותנו הכדורגלנים. ‬
‫טוב, החנונית הזאת חייבת לחזור לעבודה. ‬
‫אז אם תואיל בטובך לתת לי את הכרטיסים, אלך לדרכי. ‬
‫- נכון. לגבי זה... - לא. ‬
‫לא, הם אצלי. פשוט חשבתי שנאכל קודם צהריים. ‬
‫- ארוחת צהריים? - כן. ‬
‫- ויל, בקושי פגשתי אותך פה. - אין לך זמן לארוחת צהריים?‬
‫היית צריכה לשלוח אחת מהעוזרות שלך. ‬
‫אני לא יודעת, פשוט... רציתי לראות אותך. ‬
‫אם כך, אלווה אותך בחזרה. ‬
‫טוב. ‬
‫בוא אחריי. ‬
‫אתן לך את הכרטיסים, ‬
‫אבל את מוכרחה להבטיח שתהיי בת זוגי הערב. ‬
‫תגיד לאימא שלך שאני מוסרת "תודה", ‬
‫ואשקול להיות בת זוגך הערב. ‬
‫זה בסאות' בנק. ‬
‫את זו שאוהבת דברים כאלה, ‬
‫ובנוסף, לא יהיה שם שום דבר שאוהב אם לא תבואי. ‬
‫אבדוק אם אצליח להשתחרר מוקדם. ‬
‫אנחנו דווקא עסוקים מאוד בתכנון האוסף של ברוביל. ‬
‫תקשיבי, אגרום לאימא שלי לבטל את כל העניין‬
‫אם זה יפנה את הלו"ז שלך. ‬
‫אתה לא צריך לעשות את זה. כנראה אוכל לבוא. ‬
‫אז אאסוף אותך מהמלון שלך ב-20:00. ‬
‫אל תבוא למלון. אם אבוא, אפגוש אותך שם. ‬
‫טוב. ‬
‫לפני שאשכח. ‬
‫לא, תשמרי אותה. ‬
‫כמזכרת, ובכל פעם שתשרקי בה תחשבי עליי. ‬
‫תשתוק. ‬
‫סיימתי הכול. ‬
‫נודף ממך ריח של דשא. ‬
‫דוחה. קלייר!‬
‫את פה. ‬
‫תודה שציינת את המובן מאליו. ‬
‫תדאגי שהשמלות ינוקו באדים, עם הקפדה על המכפלת. ‬
‫אם הן ייהרסו, זה על ראשך. ‬
‫סוזט, תורך. ‬
‫תגידי לי, השגת את הכרטיסים? אם לא, תפסיקי לנשום. ‬
‫קלייר, אני מצטערת מאוד. זה היה בלתי אפשרי. התקשרתי לכולם. ‬
‫- אמרת "בלתי אפשרי"? - מצטערת. ‬
‫את מתכוונת ל"חלום ליל קיץ", נכון?‬
‫כי השגתי לך שני כרטיסים לערב. ‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אז הילדה החדשה עושה זאת שוב. ‬
‫ומה לגבי הפרויקט המיוחד שנתתי לך?‬
‫סיימתי. שלחתי לך בדוא"ל גיליונות עם סכומים סופיים. ‬
‫ואני אישרתי את קתרין דלרוש ליום שני ב-10:00. ‬
‫- קתרין דלרוש באה הנה? - זה מה שהיא אמרה. ‬
‫גם רשימת האורחים מאושרת, ‬
‫ועשיתי הגהה לקטלוג, והשלמתי את התיאור של כל הציורים. ‬
‫תודה מעומק הלב, קלייר. ‬
‫אני מצפה לזה כל כך. ‬
‫ורומא... עבודה נפלאה. הצלת את התחת שלי. כל הכבוד. ‬
‫אל תישמע מופתע כל כך, ארנולד, זו העבודה שלי. ‬
‫את אף פעם לא מפתיעה אותי. ‬
‫- מה לגבי ארוחת הערב? - תוותר עליה. ‬
‫טוב. ‬
‫התפקיד שלי, שמוק. ‬
‫את נשמעת פרנואידית, קלייר. אני רק חולק כבוד. ‬
‫כמו שהתכבדת בלקוחותיי בשנה שעברה?‬
‫אלוהים. מתי נתגבר על זה?‬
‫אולי כשאשתלט ואסלק אותך מהחברה?‬
‫ויל דלרוש - נתראה בקרוב! בוודאות התגנדרתי יותר ממך. ‬
‫- היי. את נראית טוב. - תראי אותך! את נראית מעולה, יקירתי. ‬
‫- אלוהים אדירים, את מהממת. - נכון?‬
‫- תפסיקו. - טוב, בואו, יקיריי. ‬
‫את באמת נראית טוב. ‬
‫אני חושב שזה הערב. ‬
‫אני חש שיש פה נשמה תאומה. ‬
‫כמה נשמות תאומות היו עד כה?‬
‫מזמן הפסקתי לספור. ‬
‫- ג'ון. - קתרין. ‬
‫- שלום. תודה רבה שהזמנת אותנו. - זה תמיד תענוג. ‬
‫אתה מכיר את ג'וליאן ואת ויל. וזו האורחת שלנו, אנה סנטוס. ‬
‫- היי. - אנה. ‬
‫אני חושש שאנשים יביטו בך בשמלה הזאת‬
‫ולא בציורים שלי. ‬
‫תודה. ‬
‫עשית עבודה טובה עם הציורים. ‬
‫- תודה. - כן. ‬
‫ג'ון, אני רוצה שתכיר מישהו. ‬
‫אם תסלחו לי. תיהנו מהערב. ‬
‫מה דעתך עליו?‬
‫אני אוהב אותו. ‬
‫באמת?‬
‫לא. אני חושב שהוא נראה גדול, כחול... ‬
‫וילי, בוא איתי להביא כמה משקאות. ‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫יקירתי?‬
‫מה שאמרת אמש במסיבה שלי נתקע לי כל היום בראש. ‬
‫אלוהים, מה אמרתי?‬
‫על האוסף שלי. ‬
‫מה לגביו?‬
‫שרק מלהביט בציורים הללו, ‬
‫הראית לי... פן רך בבוריס שמעולם לא ראיתי. ‬
‫זה רק גרם לי להתגעגע אליו. ‬
‫והידיעה שאני נפרדת מהיצירות הללו בקרוב... ‬
‫גרמה לי להיות נוסטלגית. ‬
‫אני מבינה. ‬
‫אבל הכול יהיה בסדר, נכון?‬
‫כן, כמובן. ‬
‫תחייכו!‬
‫רק עוד אחת. ‬
‫בבקשה. ‬
‫- אני חושבת שעליי ללכת. - מה?‬
‫מה?‬
‫חטפתי גל של יעפת. ‬
‫- יקירתי. - אני עייפה מאוד, ‬
‫אבל תודה רבה, קתרין. ‬
‫- כמה טוב לראות אותך. - טוב לראותך. ביי. ‬
‫- קטלוג? - לא, תודה. ‬
‫מה... ‬
‫מי הידידה שלך? גם היא שחקנית?‬
‫לא, זו אנה סנטוס. ‬
‫היא עובדת בארווין'ס. היא המנהלת בניו יורק. ‬
‫אנה. ‬
‫מה קורה?‬
‫שום דבר. אני מרגישה... עייפה. ‬
‫באמת?‬
‫לא ברור. אני הולכת לאירועים כאלה בניו יורק כל הזמן, ‬
‫וחשבתי שאולי נעשה משהו אחר הערב. ‬
‫ניקח ערב חופשי. ‬
‫סליחה, לא ידעתי שיש לך ערבים חופשיים. ‬
‫הערב יהיה לי. ‬
‫טוב. ‬
‫יש לי רעיון. ‬
‫אני שמח לראות שהיעפת הפתאומית שלך חלפה. ‬
‫כן. מתברר שמצאת פתרון. ‬
‫אז מה קרה שם? את אלרגית למייפייר?‬
‫מה?‬
‫שאלתי אם את אלרגית למייפייר. ‬
‫לא, אני פשוט... לא רציתי להיראות איתך. ‬
‫- מצטערת. - טוב, עוד לא סיימנו. ‬
‫מה הכוונה? לא?‬
‫לא. בואי. ‬
‫תודה. ‬
‫שנתפוס מונית?‬
‫כן. אפשר. ‬
‫זה לא יהיה מהיר יותר?‬
‫כן, בהחלט. ‬
‫אבל אז לא נוכל לצעוד ביחד. ‬
‫כן, את יכולה לקחת את זה. ‬
‫טוב, הגענו. ‬
‫כן. ‬
‫המלון היפהפה שלך. ‬
‫המלון היפהפה שלי. ‬
‫תזמיני אותי להיכנס?‬
‫סליחה? זה חצוף מאוד. ‬
‫מה קרה לנימוסים שלך, "אחוזת דאונטון"?‬
‫אני טיפוס של "ברידג'רטון" יותר. ‬
‫מצטערת. אני צריכה לעלות. יש לי המון עבודה הלילה. ‬
‫וחשבתי לי שלקחת ערב חופשי. ‬
‫לקחתי. ‬
‫טוב. בסדר גמור. ‬
‫אני מניח שנצטרך לחכות לדייט השלישי. ‬
‫נראה. ‬
‫את יודעת שבפעם האחרונה שהייתי פה, התכוונתי להגיד לך משהו... ‬
‫מה?‬
‫את עדיין חייבת לי כסף על הנעליים. ‬
‫סיימת. ‬
‫טוב. כדאי שאעלה. ‬
‫את הורגת אותי. באמת. ‬
‫טוב. ‬
‫לילה טוב, ויל. ‬
‫שוער‬
‫סליחה. ‬
‫אין סיבה. ‬
‫זה ממש שום דבר. ‬
‫טוב. ‬
‫הרגע התמזמזתי עם בחור שהוא עשר עגול. ‬
‫- עשר? - עשר. ‬
‫- יפה. - כן. ‬
‫אפשר להביא לך משהו?‬
‫לא. אני רק מחכה שהוא ילך. ‬
‫את לא מחבבת אותו?‬
‫אני מחבבת אותו מאוד. אבל הוא חושב שאני שוהה פה, ואני לא. ‬
‫- בסדר. - כן. ‬
‫להזמין לך מונית?‬
‫זה יהיה מעולה. ‬
‫תודה. ‬
‫תיפגשי איתו שוב?‬
‫אני לא יודעת. ‬
‫לא בטוח שיהיה לי זמן. ‬
‫טייט מודרן - חינם ופתוח לכולם‬
‫שלום. כן. תהיתי אם אוכל להזמין מקום לשניים‬
‫מתישהו השבוע?‬
‫יום רביעי יהיה מושלם. ‬
‫סליחה, בעוד חודשיים?‬
‫- כן. לא, זה לא מתאים. - אנה, תני לי את הטלפון. ‬
‫- רק שנייה. - תני לי רגע את הטלפון. ‬
‫שלום, היי. זו קייסי?‬
‫קייסי, כאן ויל דלרוש. ‬
‫כן, מצטער. את חושבת שתוכלי לעשות לי טובה ענקית?‬
‫סידרתי לך הזמנה. ‬
‫אוטובוס סיורים לונדון‬
‫אז... העבודה הזאת בניו יורק... ‬
‫אם אקבל הצעה. ‬
‫אם תקבל הצעה... ‬
‫היא משהו שאתה עשוי באמת להסכים לה?‬
‫היא נהיית מושכת יותר ויותר. ‬
‫למה לך לעבור לניו יורק‬
‫כשהחיים שלך פה בלונדון מדהימים כל כך?‬
‫אני לא... ‬
‫מסיבת יום ההולדת לאימי באותו ערב... ‬
‫כל חיי נראים ככה. ‬
‫ואת מכירה את הסצנה, ‬
‫את האנשים שמנסים לנצל אותך כדי להשיג את מה שהם רוצים. ‬
‫ובמקרה שלי מדובר, למרבית המבוכה, באימא שלי. ‬
‫וזה נמאס. ‬
‫ולכן את חריגה כל כך. ‬
‫למה אני חריגה?‬
‫את עשירה, מצליחה, ‬
‫את המנהלת הכי צעירה שהייתה אי פעם בחברה. ‬
‫ויחד עם זאת, את עדיין אדם אמיתי. ‬
‫וראיתי איך כסף משנה אנשים. ‬
‫ראיתי אותם נהפכים למפלצות כהרף עין... ‬
‫ואת עדיין... אמיתית. ‬
‫ויש לזה משמעות רבה. ‬
‫טוב, אז, לחיי התקווה... ‬
‫שאתקבל לעבודה הזאת. ‬
‫לחיי התקווה. ‬
‫לחיים. ‬
‫דיברתי עם ויליאם דלרוש בסאות' בנק בשישי בערב. ‬
‫- הבן של קתרין? - הוא נמרח עליי. ‬
‫לאיש לא אכפת עם מי דיברת, סוזט. ‬
‫בוקר טוב, אנה. ‬
‫בוקר טוב. ‬
‫תיכנסי למשרד שלי ותסגרי את הדלת מאחורייך. ‬
‫מישהי הסתבכה. ‬
‫ידענו שלא תשרדי זמן רב. ‬
‫בכל אופן, לוויל ולי יהיו תינוקות לוהטים ממש. ‬
‫מנוולת בת מזל. ‬
‫אז... ‬
‫מה שלומך?‬
‫סליחה?‬
‫בחיים וכאלה... מה מעניין אותך?‬
‫כן. מה מעניין אותי?‬
‫מעניין אותי מאוד... ‬
‫לעבוד. ‬
‫- אצלך. - יופי. ‬
‫אני מרוצה מאוד ואסירת תודה להיות פה. ‬
‫יופי. ‬
‫כן. ‬
‫למה את מסתכלת עליי ככה?‬
‫אני פשוט... מבולבלת. ‬
‫מה אנחנו... עושות?‬
‫אנחנו משוחחות. ואוכלות שוקולד. ‬
‫טוב. מעולה. ‬
‫אני יודעת מה עשית. ‬
‫- מה הכוונה? - חשבת שלא אבחין?‬
‫ראיתי שעבדת קשה. ‬
‫אני מבחינה בזה מדי יום. ‬
‫אני רוצה שתדעי שזה מוערך. ‬
‫וכשאני אתפוס שליטה, ‬
‫זה יתוגמל. ‬
‫תודה, קלייר. זה... מדהים. ‬
‫אני יודעת. ‬
‫כן?‬
‫זו קתרין דלרוש. ‬
‫תכניסי אותה. ‬
‫לא, היא לא פה, היא בטלפון. ‬
‫אתן לך לענות. ‬
‫כאן קלייר. ‬
‫דלרוש ביטלה הרגע את המכירה. ‬
‫מה? מה היא אמרה?‬
‫היא נהייתה סנטימנטלית מאוד לציורים. ‬
‫משהו שקשור לאהבה שנסתרת בהם. ‬
‫איזה קשקוש דפוק של היפים!‬
‫אבל מה שידוע לי... ‬
‫זה שאיש לא מוותר על מיליוני דולרים בלי סיבה. ‬
‫מישהו לחש באוזנה. ‬
‫סותבי'ס. ‬
‫זין!‬
‫אולי זה אספן אחר שמנסה לעוט... ‬
‫ולקנות ממנה הכול בלעדינו. ‬
‫דרוש רק אידיוט אחד עם הערה טיפשית אחת‬
‫כדי שהיא תאבד בנו אמון. ‬
‫את!‬
‫אמרת שראית את הבן שלה ויליאם בגלריה באותו ערב?‬
‫הוא אמר משהו על ביטול?‬
‫אני... בעצם... ‬
‫לא דיברתי איתו. המצאתי את זה. ‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫המון בעיות. ‬
‫טוב. ‬
‫המשימה האחת והיחידה של כולם‬
‫היא לגלות מי עומד מאחורי הביטול. ‬
‫הציורים האלה לא בשוק כבר עשרות שנים. ‬
‫אם סותבי'ס לקחו אותם מאיתנו, הם יצחקו כל הדרך אל הבנק. ‬
‫את, תגידי לי שתתקני את זה. ‬
‫אתקן את זה. ‬
‫אני תמיד מתקנת. ‬
‫אנה?‬
‫יש איזה וילי שמחכה לך בדלפק הקבלה. ‬
‫- מי זה? - משהו לקלייר. אל תדאגו. ‬
‫חשבתי לעשות צעד נועז. ‬
‫בוא. ‬
‫חכי רגע. ‬
‫- תמשיך ללכת. - מה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫חשבתי להפתיע אותך לארוחת הצהריים. ‬
‫אתה לא יכול לצוץ פה סתם, בלי התראה. ‬
‫מה? אני לא מבין. ‬
‫אתה לא מבין?‬
‫אתה לא מבין עד כמה זה לא הולם לצוץ פה ביום‬
‫שבו אימך מושכת את האוסף שלה מהמכירה שלנו?‬
‫אנה, אין לזה שום קשר אליי. ‬
‫אין לי מושג מה היא עושה. ‬
‫אין לך שום קשר? אתה הבן שלה. אני עובדת בארווין'ס. ‬
‫אלוהים, זה היה רעיון רע מההתחלה. אני כזו אידיוטית. ‬
‫בואי לא נגזים. היא רק ביטלה כמה פריטים או משהו. ‬
‫אבל זה לא סוף העולם. ‬
‫את ממילא עוסקת בזה כל הזמן. ‬
‫רק משום שזה לא מזיז לך, ויל, זה לא אומר שזה לא חשוב. ‬
‫הדבר הזה חשוב לי. ‬
‫לי זה מזיז. זה מזיז לי מאוד. ‬
‫זו המכירה הכי גדולה בקריירה שלי, ‬
‫וסיכנתי אותה כי חשבתי שאתה ואימך מבינים את זה. ‬
‫אני מצטער. לא ידעתי שהיא חשובה לך כל כך, אנה. ‬
‫היא חשובה. ‬
‫בכנות, באתי הנה כדי להגיד לך שקיבלתי הצעת עבודה בניו יורק. ‬
‫נהדר. ממש נהדר. ‬
‫הלוואי שיכולתי לשמוח יותר בשמחתך, ‬
‫אבל בזמן שקיבלת הצעת עבודה, שפשוטו כמשמעו, מעולם לא היית זקוק לה, ‬
‫העבודה שלי בסכנה כעת. ‬
‫"לא הזדקקת לה"?‬
‫זו הייתה טעות גמורה. ‬
‫לא, אני חושב שהטעות היחידה פה הייתה שלא הבנתי‬
‫שכל היחסים האלה מבוססים‬
‫על השאלה אם את מקבלת משהו בתמורה או לא. ‬
‫ויל. ‬
‫כרטיסים, הזמנות, תשומת לב, בדיחה. ‬
‫ויל?‬
‫בהצלחה לך. ‬
‫סוזט תפסתי אותך, כלבה‬
‫הלונדון מייל‬
‫מיס סנטוס!‬
‫חדר שותפים בכירים‬
‫רגע מזמנך, בבקשה. ‬
‫חתיכת תמונה. ‬
‫מסיבה בסאות'בנק מנהלת ארווין'ס ניו יורק, אנה סנטוס (מימין)‬
‫הייתה יפהפיית הנשף בגאלה מפוארת לאומנות. ‬
‫- קלייר, יש לי הסבר. - לא, אני אסביר. ‬
‫בתמונה הזאת, את לובשת שמלה שלי. ‬
‫את המנהלת של ארווין'ס ניו יורק. ‬
‫נהנית כל כך עם הלקוחה שלנו. ‬
‫זה משונה מאוד, כי אני המנהלת של ארווין'ס ניו יורק. ‬
‫אבל אני שמחה מאוד שאת בתמונה הזאת. ‬
‫קתרין הרי משכה את האוסף, ‬
‫אז את עושה עבודה מחורבנת להדהים. ‬
‫נכון שאני בטח נראית משוגעת כרגע... ‬
‫אבל אני מבטיחה שלא התכוונתי שכל זה יקרה. ‬
‫פגשתי את הבן של קתרין בטיסה, והוא פירש לא נכון משהו שאמרתי. ‬
‫זה קרה בטעות. ‬
‫זו לא טעות. ‬
‫שיקרת. ‬
‫שיקרת כדי שקתרין תבטח בך. ‬
‫העמדת פנים שאת בתפקיד שלי. ‬
‫רקדת כל הדרך לתוך האופנה העילית שלי. ‬
‫חבל שאין לך מהכשירות שלי. ‬
‫קתרין לא עונה. ‬
‫תנו לי לטפל בקתרין. אני אתקן את זה. תאמינו בי. ‬
‫"אמון" זה לא המונח שעולה בדעתי, יקירתי. ‬
‫סוזט, אני רוצה שהיא תעלה למטוס ותעוף כעת. ‬
‫בעונג. ‬
‫תקראו לאבטחה. ‬
‫סליחה, קלייר, אבל באמת לא היה לך מושג שהיא התחזתה לך?‬
‫לך תזדיין, ג'רארד. ‬
‫הרבה אנשים רוצים להיות אני. ‬
‫איך זה אפשרי אצלך, קלייר?‬
‫הוזעקתי לרומא. ‬
‫- את רומזת שאני אשם? - זה בהחלט לא עזר. ‬
‫סליחה. אני צריך לעשות סדר בבלגן שלך. ‬
‫ג'רארד יוביל את המכירה הפומבית עד שאפתור את זה. ‬
‫את מקלה עליי יותר מדי. ‬
‫בראבו, ג'רארד. תפנו אותה. היא כבר לא עובדת בארווין'ס. ‬
‫קלייר... ‬
‫קלייר, אני מצטערת עד עמקי נשמתי. ‬
‫את בזבוז מזעזע של פוטנציאל. ‬
‫צר לי מאוד, בובה. הלוואי שיכולתי לעזור. ‬
‫אני יודעת, ויו. הלוואי שהיית פה. ‬
‫היי. היי. ‬
‫מה זה היה?‬
‫תקשיבי, לא נעים לי להגיד לך את זה ביום הגרוע בחייך, אבל... ‬
‫- אני ורוני הבאנו דני ענק! - כן!‬
‫רגע, מה?‬
‫זה מריו. ‬
‫הוא גר פה במקומך עכשיו. ‬
‫תקשיבי, מריו הוא התינוק שלנו, ואת יודעת שיש לנו מעט מקום. ‬
‫אז למה לקחתם דני ענק?‬
‫אבל זה בסדר, ‬
‫אשים את כל החפצים שלך בארגז במסדרון. ‬
‫רוני, קשה לה. ‬
‫זה בסדר. ‬
‫נזרקתי לרחוב, פשוטו כמשמעו, ‬
‫ודני ענק מחליף אותי?‬
‫- לא. - הצי תמיד ישנו. ‬
‫ההחלטה הכי טובה שקיבלתי? קל. התגייסתי לצי האמריקני. ‬
‫לא. ‬
‫לא פוטרתי כי ביליתי‬
‫עם לקוחה שלא הייתי אמורה להכיר. ‬
‫לא, פוטרתי כי... ‬
‫כי התחזיתי לבוסית שלי. ‬
‫אני לא מנהלת בארווין'ס. ‬
‫אני לא קרובה בכלל להיות מנהלת בארווין'ס. ‬
‫לפני שבאתי ללונדון חילקתי קטלוגים, ‬
‫ולוחות, וכיסאות מתקפלים. ‬
‫פוטרתי כי שיקרתי. ‬
‫ואני מבינה שלהעמיד פנים שאני יותר ממי שאני‬
‫קידם אותי בשבוע יותר מאשר להיות מי שאני במשך שנה. ‬
‫שיקרתי, קתרין, כי רציתי לחיות לשם שינוי חיים של מישהי אחרת. ‬
‫כי אני כזו חסרת ביטחון בעצמי. ‬
‫כל זה מפתיע אותי מאוד, אנה. ‬
‫חשבתי שאני מכירה אותך. ‬
‫למיטב ידיעתנו, היא המציאה אפילו את השם, אנה סנטוס. ‬
‫לא, אנה הוא שמי. אנה סנטוס. ‬
‫השבח לאל על זה, אפשר להתבסס על משהו אמיתי. ‬
‫אני באמת לא יודעת מה לומר, למען הכנות. ‬
‫מה דעתך, ג'וליאן?‬
‫הלם. ‬
‫הלם מטורף. כן. ‬
‫- הלם שלא ייאמן. - הלם מדהים. ‬
‫הדרן!‬
‫בראבו!‬
‫כל הכבוד. ‬
‫העמדת פנים לאחרים זה כביכול מה שאני עושה למחייתי. ‬
‫זה לא משגע אותך?‬
‫יש מי שכינה אותי "משוגעת". אתה חושב שאני משוגעת?‬
‫על כל הראש. ‬
‫אני פשוט מעריכה הופעה טובה. ‬
‫עלייך להופיע בתיאטרון. ‬
‫עדיין תהיי ענייה, אבל תסתבכי בפחות צרות. ‬
‫יקירתי, כדאי שתדעי שכל זה לא באשמתך. ‬
‫זה נחמד מאוד, קתרין, אבל... ‬
‫אני לא נחמדה. ‬
‫אני ניצלתי אותך. ‬
‫ניצלת אותי?‬
‫זו הייתה אסטרטגיית מכירות. ‬
‫מה?‬
‫בצעירותי, מצאתי את עצמי בקזבלנקה. ‬
‫- סרט מעולה. - שתוק, ג'וליאן. ‬
‫גרתי במרוקו. ‬
‫ולמדתי להתמקח בשוק הגדול. ‬
‫אחד מהדברים הכי חשובים, ממש לפני סגירת העסקה, ‬
‫תנסי לפרוש. ‬
‫אם הם משוכנעים שבאמת תעזבי, ‬
‫הם עשויים להציע הצעה משופרת. ‬
‫מה עם בוריס?‬
‫חשבתי שזה בגלל מה שאמרתי. ‬
‫הכרתי את בוריס קצת יותר טוב ממך. ‬
‫הייתי נשואה לו, בשם אלוהים. ‬
‫הדבר היחיד שהיה לו אכפת ממנו ושהוא אהב היה כסף. ‬
‫לא חשבתי שמישהו ייפגע. ‬
‫אז כל זה לא באשמתי. ‬
‫את מוכשרת, ‬
‫אבל דרוש קצת יותר מכמה מילים רכות על ציורים‬
‫כדי לגרום לי לסרב ל-85 מיליון ליש"ט. ‬
‫החלטתי שאני רוצה בית חוף. ‬
‫בספרד. ‬
‫באמת. ‬
‫אז מה את אומרת?‬
‫אני חושבת שהגיע הזמן שנלך לשם ונחזיר את המכירה למסלולה. ‬
‫תמורת עמלה מופחתת. ‬
‫- כמובן. - לא אוכל לחזור לארווין'ס. ‬
‫המאבטחים ליוו אותי הרגע החוצה. ‬
‫כן, את צודקת לגמרי, לא תוכלי לחזור לארווין'ס‬
‫כשהישבן שלך מרוח בצבע. ‬
‫מבקש רשות לפשוט על הארון. ‬
‫הרשות ניתנה. ‬
‫אבטחה!‬
‫שלום!‬
‫קתרין. ‬
‫כמה נחמד מצידך לבוא. ‬
‫ג'וליאן, קשישא, אתה נראה נפלא. ‬
‫שמעתי שאתה מת. ‬
‫לא מת כמו העסקה, לפני שאנה הצעירה שינתה את דעתי. ‬
‫מה היא עושה פה?‬
‫אנה איתי. ‬
‫- מה אוכל לעשות למענך? - ובכן... ‬
‫אני רוצה להמשיך במכירה הפומבית. ‬
‫בשינוי אחד שולי. ‬
‫טוב. ‬
‫אני יותר מדי... קשורה אישית. ‬
‫אני ממנה מישהי שתנהל את המכירה הפומבית מטעמי. ‬
‫מישהי שיש לי אמון בה. ‬
‫מי שתבחרי. ‬
‫אנה סנטוס תנהל את המכירה הפומבית למעני. ‬
‫אני מצפה שתנהגו בה כמו שהייתם נוהגים בי. ‬
‫אם אשמע אחרת, ‬
‫אעביר את האוסף שלי לסותבי'ס. ‬
‫את צוחקת?‬
‫אנחנו מאושרים לעבוד עם אנה. ‬
‫היא צעירה מדהימה ממסגרת ההכשרה שלנו. ‬
‫יש לנו בעיה?‬
‫לא. ממש לא. ‬
‫נכון, קלייר?‬
‫ברוך שובך, אנה. ‬
‫- אוהבת אותך. - אוהבת אותך. תודה. ‬
‫ותודה על האמון שלך בנו. ‬
‫אנה, תרצי לתפוס את השולחן של סוזט?‬
‫- מה? - אנחנו רוצים שאנה תרגיש נוח. ‬
‫משקה? מים? שמפניה?‬
‫זה לא נחוץ, ארנולד. אבל תודה. ‬
‫לפני שנתחיל, יש אדם אחד שאוכל לומר בבטחה שאני רוצה שיעזוב את הצוות. ‬
‫ג'רארד. ‬
‫מה?‬
‫לא, יקירתי. את לא יכולה לעשות את זה. ‬
‫אני יכולה. יקירי. ‬
‫קלייר הייתה מחרידה אלייך. את לא רוצה לנקום?‬
‫לא. אני לא רוצה נקמה. אני רוצה את קלייר. ‬
‫היא תרמה לחברה הזאת יותר מכל אחד אחר בחדר. ‬
‫והכניסה כפליים ממך. ‬
‫- ובכן, ג'רארד... - כן. ‬
‫נראה שאיש לא רוצה אותך. בוא נלך. ‬
‫סליחה. קלייר נשארת?‬
‫קלייר נשארת. כן. ‬
‫קדימה. ‬
‫מה לעזאזל קורה?‬
‫סיפרתי להם את האמת. ‬
‫אנא, ספרי. ‬
‫סיפרתי להם שרק את מתאימה למכירה, ‬
‫ושתהרסי כל מי שיכעיס אותך או את החברה. ‬
‫נאלצת להיאבק על מקומך פה, ‬
‫כמוני. ‬
‫תמשיכי. ‬
‫אני רוצה להתחיל ממחירי הפתיחה. ‬
‫אני חושבת שההערכה שלנו לחלק מהיצירות נמוכה מדי. ‬
‫מה דעתך?‬
‫אני דווקא מסכימה. ‬
‫ידעתי שיש סיבה שאני מחבבת אותך. ‬
‫אני אף פעם לא טועה. ‬
‫שניגש לעבודה?‬
‫בואי, נלך. ‬
‫רק רציתי לומר, ככהת עור כמוך, ‬
‫שאת השראה אמיתית. ‬
‫אלוהים, רנה, יש לה רק גוון בצבע זית. ‬
‫מה? היא מגואטמלה. את צריכה להשכיל את עצמך. ‬
‫- טוב. - בסדר. ‬
‫אני מפלורידה. ‬
‫כיסאות. כיסאות. ‬
‫תושבת פלורידה, גרמת להן לעבוד, זה מרשים. ‬
‫אתה! עם הגרביים המוזרים!‬
‫אפשר להחליף מילה?‬
‫ארווין'ס 648‬
‫הפריט האחרון מאוסף ברוביל, מתחילים מ-75 מיליון ליש"ט. ‬
‫מבקשים 85. ‬
‫עם 90 מיליון, תודה, גברתי. ‬
‫הצעה של 100 ליש"ט מהגברת שכאן, 100 מיליון. ‬
‫יש הצעות מעל 100? סיימנו ב-100?‬
‫יש לי 110 מהאדון שכאן. ‬
‫עם 110 מיליון. 120, כל הכבוד. ‬
‫תרצו לעלות ל-130? אכן, 130. ‬
‫יש לנו 130 מיליון לימיני, אצל האדון. ‬
‫לנשום עמוק. 140!‬
‫שיא לאומן, 140. ‬
‫אנחנו מוכרים... הוא עוד לא שלך, אדוני. 140. ‬
‫אתה סיימת, אדוני? סיימנו בטלפונים? לא. ‬
‫אצל הגברת. האם את בטוחה?‬
‫נמכר! מכירה סופית!‬
‫סך ההכנסות הוא 250 מיליון ליש"ט. ‬
‫המכירה הפומבית הכי גדולה בתולדות ארווין'ס. ‬
‫מתי את עוזבת?‬
‫הערב. ‬
‫יש לי כמה לקוחות בניו יורק שארצה לפגוש. ‬
‫את לא עוצרת, מה?‬
‫בדיוק כמו שהיו"רית לעתיד של ארווין'ס צריכה לנהוג. ‬
‫תודה, ארנולד. ‬
‫בואי נדון בזה. קדימה. ‬
‫זה היה צפוי מזמן. ‬
‫תתכונני לעזוב הערב ב-19:00. ‬
‫וגם לא תצטרכי שדרוג. ‬
‫את תשבי בחזית, לשם את שייכת. ‬
‫נכון שזה היה מלהיב?‬
‫אנה, ברכות. ‬
‫העמלה לא הייתה נמוכה, למרות הכול. ‬
‫לא, היא לא. ‬
‫ויל הגיע?‬
‫- לא, מובן שלא. - בסדר. ‬
‫גברים והכדורגל שלהם. ‬
‫נכון. הימרתי עליו 20 ליש"ט. ‬
‫פשוט רציתי להסביר לו ש... ‬
‫רגע, מה?‬
‫האריות במשחק האליפות, ‬
‫ובני שבע לא מאמנים את עצמם. ‬
‫כן!‬
‫שקרים. ‬
‫סבלתי הרבה דברים בחיי, אבל אין לי זמן לשקרים. ‬
‫העולם מספיק קשה גם בלי שאצטרך להביט מעבר לכתף. ‬
‫כנראה אין לזה שום משמעות. ‬
‫וזה... שובר את ליבי. ‬
‫גרמתם לי להאמין‬
‫שרציתם לנצח, שרציתם להיות אלופים. ‬
‫לשחקן המצטיין שלהם יש אסתמה. ‬
‫אתם בתיקו עם קבוצה‬
‫שהשחקן המצטיין שלה צריך משאף רק כדי לעלות למגרש. ‬
‫לא התכוונתי לומר את זה עכשיו, אבל בגלל מצבנו אגיד. ‬
‫טוב? בתום המשחק, אזמין את כולכם לפיצה אקספרס. ‬
‫התאמצתם העונה וזה מגיע לכם. ‬
‫אבל אם תנצחו... אני מבטיח לכם אישית גלידה בלי הגבלה. ‬
‫ואם ארצה שישה כדורים?‬
‫בלי הגבלה. ‬
‫טוב? עכשיו אני רוצה שתצאו לשם‬
‫ושתשחקו מכל הלב בדקות הסיום. ‬
‫לא רק למענכם, גם לא למעני. ‬
‫לא למען האימהות והאבות שעל הקווים, או מי שבא לצפות בכם. ‬
‫אלא למען שוקולד, וניל, פיסטוק, הטעם המוזר שזיין אוהב. ‬
‫חזרזר!‬
‫בדיוק. עכשיו לשים ידיים, קדימה!‬
‫מוכנים?‬
‫- אחת, שתיים, שלוש, ליונס! - אריות!‬
‫- קדימה! - בואו נעשה את זה. ‬
‫בשביל גלידה!‬
‫כן!‬
‫חשבתי שאסור לשחד בספורט. ‬
‫זה זמן לא טוב עכשיו. ‬
‫כן, אלא שהמטוס שלי ממריא בעוד שלוש שעות, ‬
‫ואני לא יכולה לעזוב בלי לדבר איתך. ‬
‫עם כל הכבוד, אנחנו בדקות הסיום פה. ‬
‫הבנתי. ‬
‫הגנה, טומי, הגנה. ‬
‫קיוויתי לדבר איתך אחרי המכירה, ‬
‫אבל לא באת. ‬
‫כן, שמעתי שהיה מוצלח. ‬
‫שמעתי על האסטרטגיה של אימי בעסקה. ‬
‫ושמעתי גם על הווידוי הגדול שלך. ‬
‫כן. התברר ששתינו שיקרנו על משהו. ‬
‫שיחקתן. אימא שלי היא הרבה דברים, אבל היא לא שקרנית. טוב?‬
‫טוב. גם אני לא. רוב הזמן לא, בכל אופן. ‬
‫ויל, אני ממש מצטערת ששיקרתי לך. ‬
‫אבל אני צריכה שתדע שלמרות ששיקרתי לגבי העבודה שלי, ‬
‫לא שיקרתי לגבי מי שאני ומה שאני מרגישה. ‬
‫זה משהו שלא יכולתי להמציא. ‬
‫אשמח אם נוכל להתחיל מחדש. ‬
‫רק עם המציאות. ‬
‫אני מעריך את זה, אבל אם מדובר פה במציאות, ‬
‫את עומדת לטוס אלפי ק"מ מחיי. ‬
‫מה קרה לעבודה בניו יורק?‬
‫דחיתי אותה. ‬
‫דחית אותה? למה?‬
‫ריאן, אתה לא זז! קדימה, תתעורר!‬
‫תראי, אנה, אני שמח שהכול מסתדר אצלך עכשיו, שניצחת‬
‫ושאימא שלי קונה בית חוף בספרד, ‬
‫וזה נפלא שאת שוב נחמדה אליי, ‬
‫אחרי שהשגת את כל מבוקשך. ‬
‫אבל היית די מגעילה אליי כשנראה היה שהמצב לא לטובתך. ‬
‫וקשה לראות את זה אחרת. ‬
‫עמדתי לספר לך את האמת בסופו של דבר. נשבעת. ‬
‫רק חיפשתי דרך לעשות זאת בלי לצאת משוגעת, וחשתי שזה בלתי אפשרי. ‬
‫הסתבכתי עד מעל לראש וזה התגלגל כמו כדור שלג. ‬
‫אבל בכנות, ויל, לדעתי לא היית ממשיך לדבר איתי‬
‫אילו ידעת את האמת. ‬
‫והאמת היא ש... אני לא כמוך. ‬
‫אין לי קשרים משפחתיים, אין לי חסכונות, ‬
‫יש לי חובות אשראי כבר שנים. ‬
‫אני עדיין גרה בדירת חדר עם אחותי והארוס שלה, ‬
‫ואני קמה מדי בוקר על הפוטון שלהם, כאורחת לא רצויה, ‬
‫בתקווה שאם אשיג הזדמנות להרשים את הבוסית שלי אפילו קצת, ‬
‫תהיה לי הזדמנות להרשים מישהו כמוך. ‬
‫ואז אף אחד לא יצטרך לדעת ש... ‬
‫שאין לי כלום. ‬
‫ושאני... ‬
‫כלומניקית. ‬
‫ברור שאני לא האדם שחשבת שאני. ‬
‫ואותו אדם שניסית להרשים נשמע כמו שמוק. ‬
‫אלוהים! יש! יפים שלי!‬
‫כן, כן, כן, רק שנייה. חכו שנייה. ‬
‫אנה, את לא כלומניקית. ‬
‫את דגולה, כנראה, ‬
‫- רק לא הזדמן לי לגלות. - ויל, אני... ‬
‫חבל שלא זכיתי להכיר אותך באמת. ‬
‫עם הפוטון והכול. שתהיה לך טיסה בטוחה הביתה. ‬
‫יוצאים לפיצה?‬
‫בואו נלך! אני גאה בכם כל כך. ‬
‫ראית את ההצלה שלי?‬
‫כן. כמובטח, גלידה ופיצה. ‬
‫אנחנו מוכנים להמריא. ‬
‫נא לוודא שהשולחן והצג‬
‫מקופלים ונעולים היטב, ‬
‫ולוודא שגב המושב... ‬
‫שמפניה?‬
‫תודה. ‬
‫כעבור שישה חודשים‬
‫- היי! - היי. ‬
‫את יודעת... אני חושב שעכשיו זה מובן לי. ‬
‫כן?‬
‫יכולתי להיות מיליונר בגן הילדים. ‬
‫- רוני! - מה?‬
‫- הוא נחמד. - זה מרובע, ויו. ‬
‫יש שם אוכל ושתייה בחינם. ‬
‫מניין לך שהם בחינם?‬
‫זאת הגלריה שלי. ‬
‫רמה גבוהה, אנה. ‬
‫רמה גבוהה. ‬
‫תעשו חיים. ‬
‫אמרתי לך שהיא מסוגלת, נכון, ויו?‬
‫אילו קיבלתי עמלה כזו, הייתי טס עם מאווריק. ‬
‫איך ההרגשה לנהל גלריה?‬
‫הרגשה די טובה, איימי. ‬
‫- יש לך כסף. - כן. ‬
‫- את בריאה. - כן. ‬
‫בטח תתקבלי לאפליקציית "ריה". ‬
‫הרשת של קלייר רחבה. ‬
‫תראי, היא כאן. ‬
‫- יפה. - לא זה. ‬
‫בכנות, חשבתי שהיא לא תגיע. ‬
‫היא עסוקה מדי בניהול העולם. ‬
‫צר לי שאת-יודעת-מי לא בא. ‬
‫לא, זה בסדר. ‬
‫היה די טיפשי מצידי לטפח תקוות. ‬
‫בואי נצא הערב. ‬
‫ברור לי שיש אלפי אנשים בעיר שישמחו לז... ‬
‫לדבר איתך. ‬
‫והייתה לו הזדמנות. ‬
‫אולי בפעם אחרת?‬
‫אני צריכה להישאר לנעול. ‬
‫ברכות. היא באמת נפלאה. ‬
‫- עשית עבודה נפלאה. - תודה. ‬
‫- ברצינות, תודה רבה. - כן. ‬
‫היי, ברכות. ‬
‫- תודה רבה שבאתם. - כל הכבוד. ‬
‫- ממש נהדר, אנה, תודה. - תודה, חבר'ה. ‬
‫את יודעת כמה קשה היה לפלח אותן?‬
‫ויל. ‬
‫מה אתה עושה פה? לקחת את העבודה בניו יורק?‬
‫כן. לא בגלל זה אני פה. ‬
‫למה אתה פה?‬
‫את עוד חייבת לי על הזמש. ‬
‫אקנה לך נעלי זמש חדשות אם תודה שהתגעגעת אליי. ‬
‫עסקה קשוחה. ‬
‫זה הקטע שבו אתה נוטש עסקה גרועה?‬
‫לדעתי לא אוכל לעשות זאת שוב. ‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫בוא נתחיל מזה שנשים את התיקים שלך אצלי. ‬
‫פוטון נחמד. ‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬