Nesaprotu, kāpēc mēs vienkārši…
Bijušais policists?
Tad jums vajadzēja zināt.
-Piedodiet! Mēs raizējāmies. -Jūsu darbs nav raizēties.
Es varētu jūs abus apsūdzēt par izmeklēšanas traucēšanu.
Tajā mājā bija Holts Rolinss. Arī Roza Gila.
Tieši tā. Izskatās, ka viņi tur bijuši vismaz pāris dienu.
-Jums degungalā. -Kā viņi visi tika jums garām?
Ārā!
Labi. Ko tagad? Izvirzīsiet apsūdzības?
Kapteini!
Atbraucu, cik ātri varēju.
Vai tu šo lietu kontrolē?
Jo viņi čakarē tavu policijas darbu.
Vai zini, ka to māju mēs atradām, pateicoties tieši viņai?
Bet viņi vairs neiejauksies.
Ja iejauksies, tiksi atstādināts.
Dod tikai vienu iemeslu. Neko citu man nevajag, Eims.
Tikai vienu iemeslu.
Nekad vairs man to nenodariet!
Piedodiet! Es aizrāvos.
Bet vismaz ļaujiet izstāstīt, ko atradām.
-Labi. -Loģiski.
Kas tad? Es atrodu pavedienus, un tu salaid dēlī?
Nē. Tu draudzējies ar kretīniem.
Starp Holtu un Rozu kaut kas notika.
Bija kaut kāda cīņa.
Viņai bija izrakstīts aripiprazols.
Tās zāles, kas tur bija atstātas.
Mums jāatrod Roza, pirms viņu atrod kāds cits.
1967. gadā Kalifornijā pieņēma Lentermena-Petrisa-Šorta likumu,
kas nosaukts to virzītāju - divu demokrātu un viena republikāņa - vārdā.
LPS bija likums, kas sagrāva mūsu garīgās veselības iestāžu sistēmu.
Slimnīcas tika slēgtas.
Ielas pārpludināja bijušie pacienti bez iztikas līdzekļiem.
1981. gadā Reigans anulēja
prezidenta Kārtera Garīgās veselības sistēmas likumu.
Pēc daudziem gadiem kādas Sanfrancisko aktīvistu grupas veiktais pētījums
atklāja, ka 55 procentiem pastāvīgo bezpajumtnieku…
ROZA GILA
…ir emocionāli un psihiski traucējumi.
Kopš tā laika šai štatā ir izmēģināts viss iespējamais,
lai risinātu bezpajumtniecības problēmu.
Neatkarīgi no tā, vai runa ir par ekonomiku, vardarbību ģimenē,
aizbēgušiem pusaudžiem vai pamestiem bērniem,
to cilvēku skaits, kam nav māju, ir pastāvīgi palielinājies.
Holts Rolinss, Roza Gila un Maika Kīta laikā, kad veidojās viņu personības,
dzīvoja uz ielas.
Viņiem mājas nebija tikai fiziska vieta.
Viņi bija mājas cits citam.
Mēs zinām, ka Roza kontaktējās ar Džošuu vairākus mēnešus
pirms viņa noslepkavošanas.
Vai Roza Gila varētu būt trūkstošais posms starp Holtu
un Džošuas Kīta slepkavību?
NOA VAI TIKŠANĀS THE KNOCK VĒL SPĒKĀ?
Bāc!
Jā.
Sveika! Kā iet?
Labāk, kopš tu esi sācis to izmeklēt.
Markus, tas ir policists Fernando Kezado. Fernando, Markuss Kilebrū.
-Sveiks, kā iet? -Nando. Priecājos iepazīties.
Patīkami.
Prieks tevi atkal satikt.
Paklau!
Es aptaujāju dažus cilvēkus.
Runāju ar savu meitu un viņas draugiem, kas gāja skolā kopā ar Dreu.
Viņi visi uzskata, ka viņa ir aizbēgusi.
Viņi domā, ka manis dēļ. Mana dzīvesveida dēļ.
Ei, ei! Tas nav vajadzīgs, ja?
-Mēs te esam, lai palīdzētu. -Jā. Nando izdevās šo to uzzināt.
Jā. Ko tu noskaidroji?
Ap to pašu laiku pazuda vēl divas meitenes.
-Maklaimondsas 10. klases skolniece. -Un devītklasniece no Kāslmontas.
Visas trīs bija audžuģimeņu aprūpes sistēmā.
Tā nav sagadīšanās. Kāds izmantojis viņu situāciju.
Tas vismaz ir kaut kas, vai ne?
Varbūt ar to pietiek, lai atjaunotu meklēšanu?
Es vēl mazliet papētīšu. Man tagad jāskrien.
Paklau,
es ar šo informāciju strādāšu. Drīz došu ziņu.
Paldies.
Nāc!
Tur.
Lūdzu.
-Paldies, mīļais. -Nav par ko.
Tu taču zini, ka tevi neapkalpoju, ja?
Strīdaties par teritoriju?
Mazliet.
Paklau!
Tu rīkojies labi, piespēlējot man šo darbu.
Es to novērtēju.
Vienmēr laipni.
Kas tam ir pamatā? Vaina?
Jā.
Skaidrs.
Es lepojos, ka bliežu pa taisno.
Teksasiete?
Teksasiete.
Kādreiz ar mani pavakariņo!
Zini,
es no tevis nebaidos.
Vajadzētu.
-Prieks jūs satikt. -Man tāpat.
Ko tas nozīmē?
Nepatikšanas. Ja izdarīšu pareizi.
Vai tev ir izdevies sazināties ar Rozu, kopš viņa ierunāja ziņojumu?
Nē, bet es ieguvu informāciju no kārbiņas ar zālēm,
ko izrakstījis kāds Losandželosas psihiatrs.
Domā, viņa atgriezās Losandželosā?
Nē. Viņa grib, lai mēs viņu atrodam.
Es joprojām cenšos noskaidrot, vai viņa atkārtoti izmantoja recepti
kaut kur Līča rajonā.
Domāju, ir vērts mēģināt.
Sveika, Popij!
Lūdzu, saki, ka nenomelno Maikas Kītas labo vārdu
bez pamatotiem pierādījumiem.
Arī viņa mani sūdz tiesā?
Nē, vēl ne, bet tu taču zini, ka vēl ir laiks.
Paklausies!
Viņi meklē jebkādu ieganstu, lai podkāsta otro sezonu pievienotu pierādījumiem,
kas pamatotu apsūdzību par ļaunprātīgu nodomu.
Vai tiesa to vispār pieņemtu?
Rādās - tu dzīvo maldos,
ka viņas advokāti nāk uz sarunām ar godprātīgu attieksmi.
Alana ir dusmīga.
Domāju - Ingremam bija taisnība, ka jādod viņai iespēja pateikt visu man sejā.
Ingrems nav tavs advokāts. Tavs advokāts esmu es.
Un kā tavs advokāts,
kurš laiku pa laikam dzīvo reālajā pasaulē,
es tev saku: viņi grib asinis.
Tad mediācija jāatceļ. Vai to tu saki?
Par vēlu.
Tev jāierodas. Smaidi!
Un pacenties apburt čūsku baru tā, lai tevi nesakož.
Un tikmēr, lūdzu, kārtīgi apsver, ko tu savā podkāstā saki.
Jo viss, ko pateiksi, var tikt un tiks izmantots pret tevi tiesā.
Saproti?
Vai saproti?
MĪĻOTAIS VĪRS, TĒTIS, VECTĒTIŅŠ UN VECVECTĒTIŅŠ
GAIŠĀ PIEMIŅĀ
Ļoti jauks modelis.
Vertikāla plāksne un akmens.
Ieslīpa. Granīts ar iestrādātu fotogrāfiju.
Un saullēkts augšējā labajā stūrī.
-Un bez datumiem? -Bez datumiem.
Es zinu, ka tas nav loģiski, bet datums šķiet tik…
Galīgs.
Galīgs. Jā.
Tad bez datumiem.
Un gravējumam…
DŽOŠUA LEONĪDS KĪTS.
MĪĻOTAIS VĪRS. LĪDZ MŪŽA GALAM - TAVA.
Paldies.
Tu zini, ka es tevi mīlu.
Kad būšu to visu beigusi,
vai varam abi kaut kur aizbraukt?
Lai atkal viens otru atrastu?
Jā.
Signalizācija izslēgta.
INGREMS
Es tevi mīlu no visas sirds.
Vai kāds tevi redzēja?
Nē. Nācu caur kanjoniem.
Man tevis pietrūka.
Kur tu biji?
Es biju ar Rozu.
Viņa mani atrada.
Kas ar viņu notika?
-Nekas. Es viņai nepieskāros. -Kur viņa tagad ir?
Prom. Es nezinu.
Jūs abi vienmēr sagriežat manu dzīvi kājām gaisā.
Piedod! Es to tā nedomāju.
Mēs kopā esam izgājuši cauri visam, Holt.
Es ik dienu pateicos Dievam par to, ka tu mani Tautas parkā atradi.
Nezinu, ko es bez tevis būtu iesākusi.
Mans lielais aizstāvis.
Man tas bija jādara.
Tu biji sīksta, maza balamute.
Biju.
Bērnībā mums ne vienmēr bija slikti.
Mēs atradām viens otru.
Ja vien no tavas puses tā nav bijusi visu laiku ilgākā krāpšana.
Mana mīlestība nemelo… ja?
Bet es raizējos par Rozu.
Vai vari viņu atrast?
ROLINSS HOLTS
-Popij… -Man ir ideja.
-Tas nevar pagaidīt līdz rītam? -Nē, nē. Paklausies!
Mēs tagad gaidām no Maikas atbildes.
Popa!
Varbūt viņa jau ir pateikusi.
Kāpēc Atgrūstajā nav Rozas?
Ja nu viņa ir, tikai es to esmu palaidusi garām?
Tā varētu būt, bet, zini,
mēs par to varam parunāt rīt.
Bāc!
-Kā jūs sauc? -Lukaters Šrīvports Skovils.
Jutīsiet vieglu dūrienu. Lūk, tā.
Vai pateiksiet, kas šodien par dienu?
Ceturtdiena.
Papēdis pie pirkstgala, pēda aiz pēdas.
-Vai ir apetītes zudums? -Nē.
-Reibonis? Apjukums? -Nē.
Tā, Skovila kungs, sekojiet gaismai!
Atkārtojiet šos vārdus: galds, žirafe, kravas auto, saldējums, uguns.
Galds. Žirafe. Saldē...
Saldējums. Saldējums.
Saldējums.
Nolādēts!
-Redzu, ka spēlē nopietni, tēvoci. -Domāji - būšu ar pliku roku ņemams?
Es uzskatu, ka pret manu slimību labāk palīdz neliels prāta treniņš
nekā tās zāles, ko man dod.
Neuztraucies, es turpināšu dzert zāles Lilijas un meiteņu dēļ. Vienkārši saku.
Iespējams, ka tas ir tikai aspirīns.
Vai nedomā, ka tev dod īstās zāles?
Nekādu īsto zāļu nav.
Vēl nav un tik drīz nebūs.
Zini, kad Noubla dzīve gāja uz galu,
viņš atteicās ticēt tam, cik draņķīgi viss kļuva.
Naudas vairs nebija. Bizness mīnusos.
Ja kas tāds notiks ar mani…
Nenotiks.
Velns!
Prieks, ka te esi, Mos.
Prieks te būt, tēvoci.
Jou, cienītais!
Tava meita Popija ir nevaldāma, vecīt.
Viņa neklausās. Kā lai pārstāvu viņu tiesā,
ja viņa manī vispār neklausās?
Ja pateikšu, kā tikt galā ar Popiju, vai dosi man daļu honorāra?
Vai nav nekauņa?
Tad tu esi advokāts?
Pacenties neizklausīties tik pārsteigts!
Esmu gangsteris.
Bet, jā, esmu arī advokāts.
Šis vīrs… Viņš mani aizsūtīja uz juristu skolu.
Uz Boltu. Tagad nosaukums mainīts, laikam lai neasociētos ar rasismu, bet…
Viņš nāca šurp bērnībā, brūķēja muti tāpat kā tagad.
Kaitināja motociklistus un apmeklētājus.
Es centos viņu patriekt, bet viņš sāka ar mani debatēt.
-Es debatēs uzvarēju. -Jā.
Redzēju, cik viņš apķērīgs. Gādāju, lai liek to lietā.
Jā, man patīk teikt, ka esmu viņa dēls.
Pirmais - dēls. Vieglāk nekā audzināt trīs meitas.
-Taisnība. -Es nākamais.
Tavs sitiens, puika.
"Puika". Laikam viņš vinnē.
PATVĒRUMS
Pagaidi! Tūlīt atgriezīšos.
Sveika! Dodies prom? Tikko ieradies.
Sveika! Jā, būšu atpakaļ uz tikšanos ar reportieri.
Vai viss kārtībā?
Viss labi, es tikai… Vienam pusaudzim no jauniešu centra ir nepatikšanas.
Tas nevar pagaidīt? Mums jāpabeidz izvēlēties darbus izsolei.
Tev ir lieliska acs, tāpēc es tev uzticos.
Maika, Maika! Kas notiek?
Roza.
To vajadzētu risināt Markusam.
Nē, par to ir jāparūpējas man pašai vai Holtam.
Vai tu…
Tu ar viņu joprojām kontaktējies?
Tu nedrīksti ar viņu tikties.
-Un ar Rozu. -Es nevaru gaidīt uz Rozu.
Popija viņu jau meklē.
Es pat domāt negribu par kaitējumu, ko viņa varētu nodarīt.
Es saprotu.
Zini, ļauj to nokārtot man!
-Tas ir pārāk sarežģīti. -Tieši tāpēc tev tas jāuztic man.
Man nav saistību, nav pagātnes, un es to nesarežģīšu.
Tu varēsi koncentrēties uz svarīgo.
Piemēram, gatavoties intervijai.
Es atradīšu Rozu ātrāk nekā Popija.
Labi?
Nekas mani nevajā tik ļoti kā…
Vienīgā reize, kad grāmatā Atgrūstā
Maika piemin kādu vārdā nenosauktu draudzeni, ir nodaļa par klubu Sapphire.
Tonakt mēs ar draudzeni devāmies uz klubu Sapphire…
Bet kāpēc Maika grāmatā nav minējusi Rozas vārdu?
Kas zina? Varbūt kaut kas notika.
Varbūt viņām bija strīds, par ko viņa nevarēja rakstīt.
Un ielās - tu jau zini…
katru dienu ir cīņa par izdzīvošanu.
Nav iespējams tā dzīvot gadiem, nesačakarējot prātu.
Es tev gribu pateikt vienu domu.
Labi. Sper ārā!
Zini, es The Knock satiku Šerīzu Spaiviju,
un tas policists, ar ko tiekas Dezirē, bija ar mani vienisprātis…
Pag, ko? Dezirē tiekas ar policistu?
Popij, noliec telefonu, ja? Ne jau tādēļ es tev to stāstu.
Vienkārši klausies, labi?
Bijām vienisprātis, ka pazudušo meiteņu lietas varētu būt saistītas.
Viņas visas bija audžuģimeņu sistēmā.
Viņas bija neaizsargātas.
Tieši tā. Tāpēc es sāku domāt:
kas bija Maika, pirms tu ar viņu iepazinies?
Vai jūs par to esat runājušas?
Nē.
Un grāmatā viņa tam posmam pārlec pāri.
Bērnībā viņa par to nekad negribēja runāt.
Es ne reizi nebiju viņas mājā.
Mēs vienmēr satikāmies uz ielas vai pie mis Šērlijas.
Viņa vienkārši vienudien uzradās kā tāds klaiņojošs kaķis, kas izvēlējies mūs.
Jā, redzi? Par to es runāju.
Sasodīts, kas varēja notikt tik briesmīgs,
ka maza baltā meitene drošāk jutās melno baikeru bārā?
Kā tev iet ar sērošanu?
Sērošanu? Par ko?
Par Maiku. Par jūsu draudzību.
Zini, kas tāds var izraisīt tādus pašus pārdzīvojumus kā šķiršanās no mīļotā.
Es gribu pēc viņas skumt.
Es skumstu pēc viņas.
Un tad es sadusmojos, jo es…
Es nezinu, kas ir īsts.
Vai viņa Džošu vispār mīlēja?
Es apslāpēju savu intuīciju, lai viņu aizstāvētu,
un viņa to ļaunprātīgi izmantoja.
Kāpēc?
Kā tu to domā? Tāpēc, ka varēja.
-Kā? -Nekaitini mani, labi?
Labi. Labi.
Tev nav jāatbild man, bet es tev saku:
tev ir jāatbild sev.
ATGRŪSTĀ
8. nodaļa: incidents klubā Sapphire.
Grupa pat vēl nebija uzkāpusi uz skatuves, bet es jau biju spārnos.
Viņi iemiesoja visu, ko es jutu.
Pankroks piedzīvoja norietu.
Uzplaukumu bijām palaiduši garām.
Klubs Mabuhay Gardens sen bija beidzis pastāvēt.
Sound of Music slēgts.
Sapphire knapi vilka dzīvību,
bet tas bija mūsu klubs,
kurā varējām just aizmirsto un atgrūsto jauniešu niknumu.
Bet viens cilvēks pūlī izcēlās.
Viņa acis ieurbās manējās nemirkšķinot un nenovēršoties.
Nodomāju, ka vainīgi mani nervi.
"Viņš vienkārši uz mani skatās, tāpat kā visi," es sev teicu.
Bet viņa skatiens bija citāds. Es jutu, kā viņš vēro.
Es centos aizmirsties dziesmās,
bet nemiera sajūta pastiprinājās, līdz kļuva stiprāka par mūzikas dārdoņu.
Es meklēju savu draudzeni, bet nevarēju viņu atrast.
Es gribēju iziet pa aizmugures durvīm, bet viņš mani noķēra…
-Nāc atpakaļ! -…un ievilka noliktavas telpā.
-Nāc šurp! -Nē. Nē!
-Aizveries! -Nē. Nē.
Sāpes no sitiena sejā nebija manējās.
Kādas citas meitenes pasaule salūza divās daļās.
Popa! Paklau!
Tikai mieru, labi? Es parunāju ar menedžeri.
Viņai tolaik bija kādi 12 gadi, tāpēc neko neatceras.
Kas noticis? Tev viss labi?
Noa.
-Sveika, kas jauns? -Noskaidroju.
Roza atkārtoti izmantoja recepti bezmaksas klīnikā Džingltaunā.
Viņa vēl ir Līča rajonā. Tātad, ja pasteigsimies, varam viņu atrast.
Tā klīnika ir divu kvartālu attālumā no Leika avēnijas noliktavas.
Tur grozās daudz bezpajumtnieku. Tūlīt nosūtīšu tev adresi.
Paldies. Mēs braucam.
Uz kurieni?
Tā.
Kur ir Maika?
Šobrīd viņai ar tevi tikties nav droši, tāpēc…
Nav droši?
Jā, viņa tikai cenšas tevi pasargāt.
Un viņa cenšas pasargāt arī mani. Man bija jācīnās, lai viņa ļauj palīdzēt.
Viņa cenšas pasargāt pat Rozu.
-Ko tu zini par Rozu? -Es nezinu.
Tikai zinu, ka negribu, ka viņa kaitē Maikai.
Par viņu parūpēsies nauda.
Tiešām?
Bet varbūt Maika nekad nevarēs atstāt pagātni aiz muguras?
Roza vienmēr būs drauds, kas nedos viņai mieru.
Vienkārši… Mums kaut kas ir jādara Maikas labā.
Šī ir mākslinieku kopiena,
kurā apvienojušies tie, kam nav dzīvesvietas, un radošie.
Man ir spēcīga nojauta, ka Roza varētu būt te.
Sveicināti!
-Kā varu palīdzēt? -Domā - Roza ir šeit?
Atvainojiet, jūs nedrīkstat te ienākt.
Vai esat no sociālā dienesta?
Atvainojiet par traucējumu!
Mēs negrasāmies radīt problēmas.
BEZPALĪDZĪGS
Mēs tikai meklējam Rozu Gilu.
-Kāpēc jūs meklējat Rozu? -Kam jums viņu vajag?
Lieciet viņu mierā!
Es esmu Roza.
Nāciet man līdzi!
Dāma uz B-2.
Labi. Labi.
Es atpazinu jūsu balsi no podkāsta.
Jūs es nepazīstu.
-Viņš ir mans draugs. -Manējais nav.
Labi. Tad es te vienkārši pagaidīšu.
Kā jūs abi mani atradāt?
Tu Holta mājā kaut ko atstāji.
Izskatījās, ka jūsu atkalapvienošanās nogāja greizi.
Vai tev viss labi?
Esmu dzīva.
Es zinu, ka tev ir kopīga pagātne ar Maiku Kītu un Holtu Rolinsu.
Taču Maikas grāmatās tas nav rakstīts.
It kā manis nemaz nebūtu.
Esmu te, lai dotu tev iespēju to labot.
Zinu.
Esat te podkāsta dēļ.
Arī es jūs meklēju.
Ja tu esi gatava savu stāstu atklāt, es esmu gatava to uzklausīt.
Vairums cilvēku netic, ka tas, ko saku, ir patiesība.
Vai arī jūs?
Vai man būs jāatrod kāds, kas manis teikto apliecinās?
Es sākšu ar pieņēmumu, ka viss, ko man saki, ir patiesība.
Varbūt sāksim ar to, ko es zinu?
Tu, Maika un Holts esat seni draugi.
Jūs bijāt tuvi. Varbūt pat cits citu mīlējāt.
Tā bija.
Līdz viņa mani un Holtu aizsūtīja uz cietumu.
Es…
Turpmāko es ierakstīšu.
Kad iznācu, man nebija nekā.
Bet es kaut kā iztiku.
Maika bija prom, bet es nepārdzīvoju.
Līdz es to ieraudzīju.
Ko tu ieraudzīji?
Viņas grāmatu.
Manu grāmatu.
Viņa to visu nozaga.
Viņa man sajauca prātu, izvilka no manis visas atmiņas, visu, kas man bija.
Roza, ko tu gribi pateikt?
R. GILA
Maika Kīta nozaga manu dzīvi.
MAIKA KĪTA ZAGLE ATGRŪSTĀ HAIZIVS
Pastāstiet man par jūsu sēru protokolu!
Kā tas kļuva par būtisku jūsu labsajūtas programmas aspektu?
Daudzas no sievietēm, kas man rakstīja un nāca mani satikt grāmatas turnejā,
cieta sāpes.
Emocionālas, fiziskas, garīgas…
Es redzēju iespēju…
Līdzīgi sērošanas stadijām, saskaroties ar nāvi,
es izstrādāju paņēmienus un procesus,
lai palīdzētu sievietēm tikt pāri dažādiem zaudējumiem un sarūgtinājumiem.
-Vai pati to izmēģinājāt? -Izmēģināju, jā.
Un, sērojot par sava bērna zaudēšanu…
-Par spontāno abortu? -Jā.
Es prātoju:
"Vai nevarētu būt tā, ka pamestības sāpes, ko glabāju sevī,
patiesībā negatīvi ietekmē manu spēju iznēsāt bērnu?"
Varu derēt, ka tumšākajos brīžos ļoti daudzas sievietes ir jutušās tāpat.
Jā. Bet mēs par to nerunājam. Ne pietiekami.
Man likās, ka, daloties savā stāstā, es varētu dažām sievietēm palīdzēt.
Tāpēc šis vēstījums uzrunāja tik daudzas jūsu pielūdzējas.
Tāpēc es turpinu stāstīt patiesību. Savu patiesību.
Mana pirmā viņas skice.
TUVAS KĀ MĀSAS
Cilvēks patiešām ir jāmīl, lai šādi iemūžinātu viņa dvēseli.
Tā viņa dara. Panāk, ka rodas vēlēšanās par viņu rūpēties.
Kad iznācu no cietuma, es centos koncentrēties uz savu mākslu.
Kādu laiku tas izdevās. Es savācos.
Līdz ieraudzīju to grāmatu.
Savus zīmējumus.
Lappuses no manas dienasgrāmatas.
Manus stāstus, manas sāpes.
Nekas no tā nenotika ar viņu. Tā biju es. Tas notika ar mani.
Uzbrukums klubā?
Es uz to koncertu aizgāju tikai tāpēc, ka viņa lūdza.
Tad viņa notinās bez manis.
Pat nezināja, kas notika, līdz es izstāstīju.
Man ļoti žēl, Roza.
Žēl, žēl.
Visiem ir žēl, sasodīts!
Pat viņas vīram bija žēl.
Vai tu par to pastāstīji Džošam?
No tā nebija nekāda labuma.
Kopš tās grāmatas…
Es centos gleznot, lai nebūtu par to jādomā.
Lai es nejustos tā…
it kā manis nebūtu.
Bet tas neko nedeva.
Roza, vai esi mēģinājusi kādam izstāstīt par to, ko Maika tev nodarīja?
Es rakstīju vēstules avīzēm un žurnāliem.
Centos sazvanīt Maiku.
Mani izdzēsa no sociālajiem tīkliem, kad publicēju ierakstus par to.
Kurš ticēs melnādainai bezpajumtniecei, kam visi nav mājās?
Kā ar šo visu ir saistīts Džošua Kīts?
Es zinu, ka tu ar viņu runāji.
Vai viņš zināja par tevi un Maiku?
Maika nevienam neteiktu.
Tāpēc tu nopirki biļeti, lai aizietu uz viņa filmu Losandželosā.
Lai izstāstītu viņam patiesību.
Viņš mani nosauca par meli.
Tāpat kā visi pārējie.
Bet tad viņš mainījās.
-Kāpēc? -Nezinu.
Es viņam pateicu, ka, stūrī iedzīta, Maika uzvedas kā mežonīgs dzīvnieks.
Tas ir vienīgais veids, kā viņa prot sevi pasargāt.
Iznīcinot visus savā ceļā.
Džošua atgriezās mani satikt.
Pateica, ka man tic.
Paskatieties!
NO DŽOŠUAS KĪTA ROZAI GILAI - ES TEV TICU
Uztaisīju no viņa sūtītās e-vēstules.
"Es tev ticu."
UGUNSGRĒKS - EVAKUĒTIES
Kas notiek? Kāpēc skan signalizācija?
Kaut kas atgadījies?
Kas notiek?
Signalizācija. Kāds ielauzies ēkā.
Kas notiek?
Laikam ugunsgrēks.
-Tāpēc ieslēdzās signalizācija. -Jāevakuējas.
Nestāvi ceļā!
Bēdziet! Mums jātiek prom.
Roza!
-Malā, malā! -Popij!
-Roza! Roza! -Tev viss labi?
-Man viss labi. -Ņem, palīdzi viņai!
-Labi. Tas bija Holts. Ķer Holtu! -Holts?
Es tikšu galā, tikšu.
Roza?
Esmu bijusī medmāsa. Mēs piezvanījām uz 911. Ātrie jau brauc.
Labi. Ak dievs!
Atšujies!
Pārtrauciet!
-Ei, pārtrauciet! -Nost no viņa!
-Pistole! Pistole! Nost no viņa! -Parādi rokas!
Markus!
Parādi rokas, nolādēts!
-Labi, paklau… -Markus!
-Rokas uz zemes! -Paklau! Šāva viņš.
Šāva viņš. Skaidrs?
Esmu bijušais policists.
-Es tikai izņemšu savu dokumentu… -Nē, nē…
Markus!
Uz vēdera!
-Jūs sašāvāt nepareizo! -Uz vēdera!
Labi. Labi.
Ak dievs!
Rokas augšā! Izstiep!
Markus!
Popij!
-Piezvani Zarīnai, labi? -Labi.
Noteikti piezvani!
Ak dievs!
ALTAS BEITSAS MEDICĪNAS CENTRS
Zilais kods. Zilais kods 359. palātā. Zilais kods 359.
Popij? Kas notika?
Markusu sašāva. Mēs kopā strādājām pie kādas lietas.
-Pie lietas? Markuss strādā Patvērumā. -Mēs kādu intervējām…
Man tam nav laika, un es neko negribu no tevis dzirdēt.
Kur ir mans vīrs?
Viņu operē.
Man žēl.
Tev ir žēl. Ko tas vispār nozīmē?
Man ir žēl.
Ejam, mēģināsim ko noskaidrot.
Es negribu, ka tu te esi.
Markuss.
Lūdzu.
-Sveiks! -Sveika!
Kā tu jūties?
Sašauts.
Ak dievs, kā tu mani nobiedēji.
Kur ir Trinija?
Pie maniem vecākiem.
Viņa tā priecāsies tevi ieraudzīt.
Zini, kopš mēs atkal sagājām kopā,
es tevi saucu par savu sievu.
Un tu mani sauc par savu vīru.
Nu, oficiāli mēs joprojām esam šķīrušies.
Joprojām šķīrušies?
Varbūt tā lieta jāsakārto?
Parunāsim par to vēlāk.
Markus, kā tas notika?
Cīnījos ar aizdomās turēto.
Ar aizdomās turēto…
Tu vairs neesi policists.
Jā. Nu…
varbūt, ja es būtu, tas draņķis nebūtu mani sašāvis.
Kas zvana?
NEPATIKŠANAS
Ne tagad.
Te Markuss Kilebrū. Jūs zināt, kas jādara.
Markus, te es.
Vienkārši gribu zināt, kā tev ir.
Ārsti nekādu informāciju nesniedz.
Tāpēc piezvani man!
DEMETRIUSS ROŠS
Demetrij, es…
Kaut nu tev būtu labs attaisnojums, kāpēc neesi te.
Mediācija sāksies pēc 15 minūtēm.
Velns! Es par to aizmirsu.
Nu beidz, Popij!
-Markusu sašāva. -Ko?
Vai viņam viss labi?
Es cenšos to noskaidrot.
Labi. Es visiem pateikšu, ka tev ir ārkārtēja situācija.
Viņiem jāsaprot, ka…
Nē, mīļā. Viņiem nav jāsaprot. Bet es darīšu, ko varēšu.
-Vai man ir jābrauc uz pilsētu? -Nē, nē.
Tev ir jāsāk domāt par tiesāšanos.
Un dod man ziņu!
Man tikko zvanīja Zarīna Kilebrū. Markuss ir sašauts.
Apžēliņ! Vai viņam viss labi?
Policija viņu sašāva un arestēja Holtu.
Un kā ar Rozu? Vai viņu atrada?
Viņa ir bezsamaņā slimnīcā.
Viņu sašāva Holts. Aivij, ko tu izdarīji?
Viņa bija mūsu draudzene. Viņš nekad nebūtu darījis viņai pāri.
Ko tu viņam pateici?
Es viņam iedevu naudu, tas arī viss.
Neko citu es neteicu.
Tu taču zini, kāpēc tas notiek, vai ne?
Popija.
Tulkojusi Aija Apse