Cesta listu proti Cestě Světla.
VIDĚLI JSTE...
Ukončit násilí jde jen jediným způsobem. Všichni a všude s ním musejí přestat.
Násilí je v nás všech.
Cesta listu to nepopírá, ale přijímá.
Ti, kteří se zříkají násilí, ho většinou znají.
Takže to po tobě ti bělokabátníci jdou.
Jakkoli jsou špatní, jsou naše jediná obrana před trolloky.
Tahle je připravená na tvůj výslech.
-Myslel jsem, že jsi dobrej chlap! -Byl jsem!
Nikomu se nic nestane.
To je plán, nebo pouhá naděje? Jestli chceš vést, potřebuješ oboje.
Nechci.
Mě trolloci děsí!
Nebo si nevzpomínáte, co se stalo na Bel Tinu?
Přijely posily.
Slyšel jsem, že máte potíže s dobrými lidmi z Dvouříčí.
Tohle nejsou nájezdníci. To je celá armáda.
Zlatookej bude brzy muset vést svoje lidi do války. Ať chce, nebo ne.
Silněji.
Opatrně.
-Nejdřív brouskem a pak... -Pak kůží.
My víme. Pán Perrin nás to naučil.
Neříkej mi tak.
Jasně, pane Zlatookej.
-Jsou tu! -To ne.
-Trolloci! -Utíkejte!
Jdou sem trolloci!
Trolloci! Zatracení trolloci! A maj ty svý povozy!
Povozy?
Ne.
To nejsou trolloci. Klid.
Jsou to Tuatha'ani. Otevřete bránu.
V pořádku. Můžete dovnitř.
Naše ohně jsou i vaše, jak dlouho budete potřebovat.
I naše domy.
Arame. Ilo!
Perrine.
Co tu děláš?
Vrátil jsem se domů.
Co se vám stalo? Kde je Raen?
Trolloci.
Včera v noci.
-Jak jste odsud byli daleko? -Jen pár mil.
A nejen my.
Jsou tam lidi z celého Dvouříčí.
-Potřebujeme vodu. -Jasně. Běžte.
Zaútočí dneska v noci.
KOLO ČASU
Perrin říkal, že nejíte maso.
Nebojte, všechno jsem ho vyndala.
Děkujeme.
Takže vítr list zavál zpátky ke stromu?
Už bylo načase se vrátit domů.
Doufala jsem, že jednoho dne na tebe na cestách zase narazíme.
Třeba s námi tentokrát zůstaneš.
Kdybychom ho potkali, nejspíš by už byl mrtvý.
Jako děda.
Cesta listu nikdy nebyla snadná,
ale Tuatha'ané po ní kráčejí od nepaměti.
Pohřbíme své mrtvé a půjdeme dál.
Co jiného?
A kam půjdeme?
Jak?
Bez povozů a lidí, co je naplní?
Podívej, možná jsme v období, kdy ze stromů padá listí,
ale když lidi uvidí, jak jsou stromy holý,
zatouží po jaru...
...a vaše povozy se zase naplní.
Možná máš pořád naději.
Je pěknej.
Ten cikánskej kluk. Na sraba.
To by se mu podle mě nelíbilo.
Ani by to nezkoušela.
Žádná Aielka by se nezahazovala se Ztracencem.
Zavřete oči.
Představte si poupě.
Růžové.
Kdy začnem vrhat ohnivý koule?
Na výuku bojových tkaniv nemáme čas.
Budete se se mnou muset propojit,
ať z vás můžu čerpat sílu a přilít ji k té své.
Umíš vrhat blesky?
Ta druhá Aes Sedai to dělala, když trolloci přišli posledně.
Ty určitě budeš nová vědma.
Vidíš moje tkaniva. To znamená, že umíš usměrňovat.
A celý týden jsi sledovala, jak je učím.
A co? Chceš, ať se přidám k tý tvý dětský armádě?
Copak se svoji moc nechceš naučit používat?
Záleží na tom, jestli musím přestat pít.
Nejlepší na otrávených kopích je, že se nepřítele stačí jenom dotknout.
Kdekoli. Je to jedno.
Takže držte linii.
Držet linii? Proč si tu blbou linii nedržíš sám?
Čím déle ji udržíš, tím déle tvoje rodina přežije.
Dej mi pořádnej dvouříčáckej luk a budu ji držet klidně celou noc.
Vážně si myslíš, že ten dlouhý luk natáhneš?
Líp než ty, chlapče.
Tak do toho. Doneste si luky.
Jak to jde?
Všichni tu umřeme.
Možná máme lepší vyhlídky, než si myslíš.
Našla jsem tu další usměrňovačku.
Mocnou jako ty holky.
Stará krev je v tady v horách silná.
Mýlil jsem se a tys měla pravdu.
Doufám, že tě to uklidní,
až tu všichni umřeme.
Podívej, ten prapor.
Já vím.
Líbí se ti.
V Dvouříčí žádný zástavy nepotřebujem. Natož tuhle.
Několika vesničanům jsem řekla, že trolloci se vlků bojí.
Mají něco, kolem čeho se můžou semknout.
Co když nejsem připravenej?
Jasně, že nejsi.
Kdyby Dvouříčí chtělo nejlepšího velitele, následovalo by Alannu.
Kdyby chtělo nejlepší bojovníky, následovalo by Aielky.
Následujou ale tebe, protože jsi jedním z nich.
Pokud s nestvůrami zvládneš bojovat ty, tak i oni.
-Předalas ten vzkaz panu Lucovi? -Jasně.
-Prý na nás počkají v průsmyku. -Na nás?
Ty snad nejdeš?
Co kdybysme ho prostě zabili?
Proti trollokům jejich pomoc potřebujeme.
V Hlídce mají 200 mužů. Vycvičených.
Myslím to vážně, Faile.
-Dvouříčáku. -Dítě Bornhalde.
Obdivuhodné.
Snažíš se naše hlídky držet dál?
Právě naopak.
Žádám vás, ať se k nám v boji proti trollokům přidáte.
Tam za kopci jich jsou stovky. Vaši zvědi je už určitě viděli.
Prý jich tam je nejvýš tucet.
Tábor se vám určitě hemží uprchlíky. Stejně jako naše vesnice.
Přijde ti, že jich bude jen tucet?
Přišli nás sem vyhladit. A zaútočí dnes v noci.
Víš toho o nich hodně, Dvouříčáku.
Nejsem temnej druh. I když si to strašně přeješ.
Proč bych si to měl přát?
Abys mě mohl nenávidět snáz.
Věř mi, že to jde samo. Zabil jsi mi otce!
Je mi to líto.
Vážně.
A co ty? Lituješ toho, cos provedl Natti Cauthonovic?
Upálili jste nevinnou ženu.
U vás v táboře, když už jste ji měli pod zámkem.
-Byla čarodějnice. -Nebyla.
Umřela kvůli tvýmu žalu.
Jako tvůj otec umřel kvůli tomu mýmu.
Kdy to všechno skončí?
Až nastolím spravedlnost Světla.
Nechat Dvouříčí zmasakrovat není spravedlnost!
A není to ani pomsta!
Je to zrada všeho, co údajně zastáváš.
Toho, co zastával tvůj otec.
Otec bojoval za Světlo, Dvouříčáku.
Proč?
Proč bychom měli bojovat za tebe?
Protože je to správný.
Hele, když s námi půjdete do Dvouříčí a pomůžete nám,
tak s vámi po bitvě odejdu
a budu čelit spravedlnosti Světla.
Proto jsi sem přijel, že?
Sem do hor. Abys mě zatkl.
Na prázdné sliby životy svých mužů plýtvat nebudu.
Jestli tě nezabijí trolloci, uděláme to my.
Co to znamená? To po „králi“.
Je to jméno.
„Aemon al Caar al Thorin.“
Poslední král Manetherenu, který přímo zde umřel při boji s trolloky.
Al Thorin?
Jako Rand al’Thor, Kar’a’karn?
Kdyby to měla být naše poslední společná noc,
asi bych se konečně podvolil
a zahrál si s vámi polibek Děvy.
Pokud ještě máte zájem.
Věděly jsme, že si to rozmyslíš.
Vařený tuřín, nebo čerstvé fíky?
Fíky?
Díky Světlu.
-Tak požádáš mě už? -O co?
Ať zase rozvážu naše pouto.
Bitva je ještě daleko.
Budeš mít pár hodin klidu.
Nerozvazuj ho.
Jestli je to naše poslední noc,
chci tě mít se vším všudy.
A o těch fících jsem nelhal.
Podívej, co mi dal jeden z mých žáků.
Ty jsi parchant!
Cítíš to?
Skrz pouto?
Jak moc si to užívám?
-Líbí se ti to, že? -Ne.
Tohle dělával on.
My dva...
Začínáme novou kapitolu.
Jestli se chceš k někomu připlížit, vyndej si z rukávů ty nože.
Když čekáš na smrt, není s tebou sranda.
Strach před bitvou je normální.
Otec ho mívá taky. A to jich vybojoval už desítky.
A ty se bojíš?
Jasně, že ne. Nejsem bačkora.
Neděsí mě smrt,
ale to, co přijde před ní.
Straší mě jejich tváře.
Jak se na mě budou dívat, až jim dojde, že jsem je vedl na smrt.
Bez tebe by to bylo horší.
-Nebojovali by vůbec. -No, museli by.
Je to jejich domov.
Ale tvůj ne.
Tak proč za Dvouříčí bojuješ?
Vím, že to neděláš jen kvůli mně.
Možná proto, že to zpochybňuješ,
i když většina by to nedělala.
Možná proto, že tvůj kamarád zatroubil na Roh
a ukradl mi šanci získat slávu.
Nebo možná proto, že mám ráda beznadějný situace.
Hlavní je, že tu jsem.
K tvýmu štěstí.
Nechci tě vidět umírat.
Neuvidíš. Přežiju tě.
Myslím to vážně.
Jestli ti na mně záleží, tak hned odjeď,
dokud ještě můžeš.
Prosím.
Záleží proč.
Posíláš mě pryč proto,
že se bojíš, že ve mně skončí sekera stejně jako ve tvý ženě?
Dost už!
Tohle jsi přehnala.
Vypadni.
-Myslím to vážně. Odejdi! -Donuť mě!
Pak možná uvidíš, že zachraňovat nepotřebuju.
Boj jsem si vybrala. Jako všichni tady.
Stejně jako tehdy tvoje žena.
Před bitvou si zasloužíme respekt a po ní zase úctu.
Pocitem viny se užírej kvůli nepřátelům, co ti utečou.
Sleduj. Se mnou hrát bude.
Když polibek za nic nestojí, oštěp musí bodnout...
Ale když budeme pokračovat, zabijeme ho.
Zapomněly jsme se správkyně zeptat, jestli tu můžeme hrát.
Jo.
Umřelo při polibku Děvy hodně můžu?
I žen.
Takže tím, že jste hru ukončily, jste mi zachránily život.
Splatila jsi své toh.
Můžeš jít a vydat se domů.
Podrazit Aiela, aby splnil svý toh, je nečestný.
Můžeš na chvilku, první sestro?
Využil tu hru k tomu, aby nás před bitvou poslal pryč.
Riskoval svůj život, aby zachránil ty naše.
Nás obou.
Čiadino toh je splaceno.
Ale teď ti toh dlužím já, Staviteli.
A já jdu tam, kam ona.
Viděl jsem, jak trénujete s Alannou Sedai.
My Cauthonové za moc nestojíme ani při usměrňování.
-To není pravda. -Tak proč se Mat nevrátil s tebou?
-To je... -Valerskej roh.
Váš bratr na něj zatroubil. Teď je z něj hrdina.
-Vypadá jako ovčí měchýř. -Určitě tak i zní.
Brzy se o něm budou zpívat písně. Vy dvě byste klidně mohly složit první.
-Co? O Matu Měchodudákovi? -Nebo Rajcovači ovcí?
Trolloci! Na hřebenu jsou trolloci!
Je tam nejmíň 500 pochodní.
Trolloci s sebou musí mít temný druhy.
Musíme plán změnit?
500, nebo 5 000, trolloci, nebo temní druzi. Všichni hoří stejně.
Zničila jsem mosty a trolloci přes vodu nepůjdou.
Dostat se sem dá jenom průsmykem.
Pořád bychom měli být schopni je tam zadržet.
Oslabíme je natolik, aby se dali na ústup.
Pokud to nevyjde v průsmyku, zkusíme to u brány,
a pak na návsi,
pak tady u Vinnýho střiku a potom...
Promiňte, ale nevím, proč jste si nás sem zavolali.
Zbraní se nedotkneme. Ani kvůli tomuhle.
To bych od vás nikdy nežádal.
Ale nikdo neumí běhat tak rychle jako Tuatha’ani.
Po tom, co na nás trolloci zaútočili posledně,
ženskej kroužek vykopal tunel z vesnice
od Vinnýho střiku až nahoru do hor.
Když to bude vypadat špatně,
vezmete s sebou naše děti a utečete?
Bez semínka listí nevyraší.
Bude nám ctí.
Děkuju.
Tak na místa.
Světlo vás provázej.
Žádná z obran nevydrží,
dokud si trolloci budou moct volat posily skrz bránu.
Musím ji zavřít. Nadobro.
-Půjdu s tebou. -Když odejdeš, lidi to zlomí.
My to zvládneme.
Tak jo.
Ale až ji zavřeš, nevracej se.
Běž domů, do državy. Uzdrav se.
To je rozkaz?
Tři bojovníci navíc dneska nic nezmění,
ale když selžeme, jedna kniha by mohla.
Můžeš zajistit, aby se na nás nezapomnělo.
A ti, co přijdou po nás, se z našich příběhů třeba poučí.
A když si pro ně přijde Stín, vyhrajou.
Opatruj se, Loiale, syne Arenta, syna Halanova.
Tvoje jméno mi v uších zpívá.
A já přísahám,
že tvoje jméno bude zpívat v uších celého světa,
pane Perrine Zlatooký.
Neříkej mi tak.
Ukaž mi meč.
Hezky ostrej.
Dobrá práce.
Zavřete bránu.
Jdem ve šlépějích našich otců
cestou požehnanou matkami.
Zem vykoupili krví svojí.
Dávno tomu.
-Pějte. -Pějte o Manetherenu.
-Truchlete. -Truchlete pro krev Aemonovu.
-Plačte. -Plačte pro Manetheren.
Dávno tomu.
Maksime, připrav se.
Lučištníci, připravit!
Natáhnout! Pal!
-Maksime, znovu. -Připravit!
Natáhnout! Pal!
Dvouříčské luky jsou fakt dobré.
A teď štíty!
Navzájem se kryjte!
Držte je!
Tak málo stráží a všechny tak na ráně.
Pitomí mokřiňani. Dokonce i jejich stínochodci jsou bačkory.
-Potřebujeme posily. -Už?
Pán to přikázal.
Musíme se brány zmocnit, než ty posily dorazí.
Maksime, teď!
Lučištníci, za mnou!
Sledujte mě. Lučištníci, připravit!
Natáhnout!
Pal!
Připravit!
Natáhnout! Pal!
Lezou skrz.
Maksime, teď.
Propojte se se mnou.
Stáhněte se!
Zpátky!
Zpátky! Stáhněte se!
Bude teď nesnesitelná.
To bylo o dost lepší než blesky.
To je všechno? Vzdávají se?
Jestli máme štěstí.
Běž se podívat, co se děje.
My budeme bránit průsmyk.
Běž!
Zavřete bránu!
Alanno?
-Vidělas, kam šli? -Byl to taktický ústup.
Taktickej ústup? Trolloci?
Něco tu nehraje.
Ta zbroj, disciplína... Takhle trolloci nebojujou.
Vypadá to, jako by je někdo ovládal.
Co je?
Alanno, za tebou!
Alanno!
Pomozte nám někdo!
Dostaňte ji do bezpečí!
Daise, ne!
Pomozte nám!
Navzájem se chraňte!
Holky, dostaňte ji do úkrytu.
Najděte jí úkryt! Běžte!
Daise! Vrať se do...
To ta tvoje Aes Sedai?
Dostali ji.
Trolloci! Jsou zpátky!
Bez Aes Sedai bojovat nemůžem.
Musíme pryč. Nejsme vojáci.
Bitvy nevyhrávají vojáci.
Bitvy se vyhrávají tím, že jste moc blbí na to, abyste poznali, že jste poražení.
Moc paličatí, než abyste padli a umřeli.
A moc velcí šmejdi, než abyste kolo jen tak bez boje nechali, ať vás rozdrtí.
Tak co říkáte?
Zvládnou to lidi z Dvouříčí?
Tak co?
Jak to zavřeme? Vždyť to ani není otevřený.
-Avendesora. -Hej! Nemusíš na všechno sahat.
Definitivně se to dá zavřít jen z druhé strany.
Budete mi krýt záda, Bain a Čiad, Děvy oštěpu?
Perrine!
Maksime, průsmyk...
Bez Alanny jsme ho neudrželi.
Bránili jsme ho, jak dlouho se dalo. Byl bys na svoje lidi pyšný.
-Zadržíme je u palisády. -Bez Aes Sedai to nezvládneme.
-Nemáme dost lidí. -Já vím.
Děvčata. Zvládnete to, co předtím?
Vytvořit tkanivo léčení?
Snažíme se.
Nevím, co se děje. Nefunguje to.
To nevadí. Dnes jste toho zvládly tolik.
Jsem na vás moc hrdá.
Moc mě to mrzí.
Kdo to troubí?
Kdo je tam?
Bělokabátníci!
-Mávají vlajkou míru! -Otevřete bránu!
Dorazili. Ti šmejdi vážně přišli.
-Jste tady. -Bylo to tak správné.
Kudy jste přišli?
Průsmykem.
Přes trolloky?
Jaké trolloky? Nikdo tam nebyl.
Před hodinou ho dobyli. Není možné, aby tam nikdo nebyl.
Padan Fain? On je s vámi?
Je to temnej druh!
-Zavřete brány! -Braňte ty brány!
Do útoku!
Lučištníci, sejměte je!
Sejměte je!
Běžte! Utvořte obrannou linii! Braňte náves! Dělejte!
Braňte náves! Na místa!
-O Fainovi jsem nevěděl. -Ale měls!
Běžte! Hned!
Ženský kroužku, držte linii!
-Arame. -Ano? Už?
Utíkejme s větrem o závod.
Neboj se.
Shiaine!
Potřebujeme posily.
Jak daleko...
To vy.
Žádný Aes Sedai?
Drž se u mě.
-Musíme hlouběji do lesů. -Ano.
Utíkejte!
Všichni kvůli mně dneska zemřou. Zklamal jsem je.
Dalo jim to svobodu. Protože čeho by se teď měli bát?
Co bys za Dvouříčí dal?
Všechno.
Tak jim to dokaž.
Drž se za mnou.
-Přestaň mě chrá... -Zabíjej ty, co přehlídnu.
Dvouříčí! Ke mně!
Braňte náves! Braňte ji!
Braňte náves!
Za Dvouříčí!
Držte se!
Zatlačte je zpátky!
Váš ženskej kroužek je skvělej.
Ustupte, děti.
To jste vy.
Za matku!
Je jich moc!
Zabij ho!
Proč jsi nám to udělal? Proč nás nenávidíš?
Nenávidím?
Jste mi fuk.
Stejně jako tohle místo.
Veliký pán chce Dvouříčí vymazat z mapy,
aby Draku Znovuzrozenému poslal vzkaz?
Fajn.
Klidně mě zabij.
Tou branou sem míří tisíce trolloků.
Letos na Bel Tin žádné lucerny svítit nebudou.
Vypadá to, že tvoje posily nedorazí.
Tady jich mám pořád víc než dost.
Tak proč z tebe čpí strach?
Za Dvouříčí!
Vidíš?
Jsme ovčáci a sedláci. Není mezi námi jedinej voják.
A smrti se tu bojíš jedině ty.
Mám návrh!
Ne.
To já ti něco navrhnu.
Jestli chceš žít,
máš jen jednu možnost.
Odvolej svoji armádu.
Vím, že je ovládáš.
Velels jim celou dobu.
Uteč co nejdál odsud a nikdy se nevracej.
Nebo tady a teď zemřeš. Pro nikoho a pro nic.
A ty mi věříš, že ten slib dodržím?
Věř mi, že když ne, já svoji část dohody splním.
Bojovníku.
Vezmeš nás s sebou do Věže?
Ne.
Myslím, že vzor pro nás chystá něco většího.
Když jste mi už dvakrát zachránily život.
Tvůj lid si vydělává opravami hrnců a pánví, že?
Protože mám pocit, že Dvouříčí potřebuje novýho kováře.
Kdybys chtěl zůstat.
Řekl jsem mu...
Přikázal jsem mu, aby pak šel domů.
Nechal tu svoji knihu.
Věděl, že se nevrátí.
Život je sen, ze kterýho se všichni musíme probudit,
než zase budem moct snít.
Nechť tvoje duše najde vodu a stín,
Loiale, syne Arenta, syna Halanova.
Tvoje jméno nám v uších zpívá.
„Kolo se otáčí
a z manetherenského Rudého orla se stává Vlk.
Dvouříčí samo čelí Stínu,
proti kterému ho vede kovář.
Muž, který se té role ujal ne proto, že by velet chtěl,
ale proto, že jeho lidé ho chtěli následovat.“
Dvouříčáku.
Naše dohoda.
O čem to mluvíš?
Vydáš se spravedlnosti Světla,
jak jsi přísahal?
Myslím, že si říkáte „děti“,
tak by mě nemělo překvapovat, že neumíš počítat.
Ne. Dost!
Půjdu.
Zbláznil ses? Vždyť tě zabijou.
To je jejich rozhodnutí.
Stejně jako ty ses rozhodla bojovat,
já se rozhodl, že bojovat přestanu.
Můžeš to respektovat?
Násilí nikdy neskončí, dokud někdo neřekne dost.
Ne! Nechte ho být!
„Čestný muž.
Muž, který přišel o rodinu,
ale svůj smutek zvládal s hlavou vztyčenou
a chránil ty, které mohl.
Perrin Aybara...
...můj přítel.“
Sláva ti, Perrine Zlatooký,
pane z Dvouříčí!
-Sláva ti, pane Perrine! -Pane Perrine!
Pane Perrine!
Překlad titulků: Markéta Klobasová
Kreativní dohled Kateřina Hámová