TIDLIGERE PÅ
Jeg leter etter Car'a'carn.
"Han kommer vestfra, bortenfor Verdensryggen.
Av blodet, men ikke oppdratt av blodet."
Det er min plikt å føre Rand al'Thor til hjemmet mitt,
så han kan redde folket mitt og ødelegge dem.
Tuatha'an gjør ingen noe.
De fleste prøvde ikke å rømme.
Tuatha'an følger Løvets vei.
Vi avsverger vold.
I forrige alder kunne folket vårt visstnok en sang
som skapte harmoni i verden.
Å beskytte og veilede Rand
er det eneste som betyr noe.
Du danset etter hennes pipe hele tiden.
Du kan ikke styre ham.
Jeg måtte beskytte den gjenfødte dragen.
Du kan ikke beordre meg lenger.
Jeg sa jeg ville drepe henne.
Ikke om jeg skal hjelpe.
Jeg kan unngå mine mørke eder.
Det finnes en sa'angreal. For kvinner. Sakarnen.
Hva skjer når han blir Car'a'carn?
Du har ikke fått tittelen.
Du har ikke vært i Rhuidean.
Hva tenkte du på den siste gangen?
Ingenting.
Det krever mye øvelse.
Faren min viste meg det da jeg lærte å skyte med bue.
Å se for meg en flamme og mate den med alt,
frykt, hat, sinne, til ingenting er igjen.
Bare flammen og intet.
Var faren din sverdmester?
Det er mye jeg ikke vet.
Han var soldat da han var yngre, før meg,
men livet vårt handlet bare om sauene og fjellene.
Gress etter regn.
Opp på fjellet om sommeren, ned om vinteren.
Vi kjente alle stier gjennom skogen, hver en eng, hver en bekk.
Du kan bli kjent her.
Når moren til et lam dør under fødselen,
kutter vi den nye moren
og bruker blodet på lammet så hun godtar det som sitt.
Jeg ligner dem.
Jeg har blodet deres i årene,
men er ikke en av dem.
Det blir jeg aldri.
Vil du være det?
Det er mye jeg ikke kan bli.
Hadde vært fint å finne noe jeg kan.
Tja...
Du blir aldri sverdmester om du tar pauser
og er lat.
Hold sverdet sånn jeg viste deg.
Tenk på flammen og intet,
så skal jeg faktisk prøve.
Kom.
I Tvillingelvene sier vi
at vann aldri koker om man ser på.
Om det bare var så lett å hindre det i å koke.
Her er vann og skygge, frivillig gitt.
Alle er velkomne slik førstesøstre er velkomne.
Er det bare De vise som har tjenere?
De er gai'shain, ikke tjenere.
I spydets dans
får man mest ji ved å røre ved en bevæpnet fiende uten å drepe
eller skade på noen måte.
De som blir berørt, blir gai'shain.
Dere er bekvemme med å svare på ting
vi ikke er interesserte i.
Hva interesserer deg, Aes Sedai?
Hvordan dere visste om oss.
De vise ser mange veier.
Det som skjer eller begynner, er lettere å se
enn det som vil eller kan skje.
Vi så ikke Egwene.
Det kunne gå begge veier
når det gjelder mannen som kaller seg Rand al'Thor.
Om han ikke kom,
kom han til å dø,
og aielene også.
Men han har kommet,
og om han overlever Rhuidean,
vil noen av aielene overleve. Det vet vi.
Du ville dødd om du ikke kom.
Uten Aan'allein ville du ha dødd.
Går du ikke gjennom Rhuidean...
Du burde ikke fått vite det.
Kvinner kan se enkelte måter fremtiden kan veves på i Rhuidean.
Ikke mer enn det.
Forandring kommer som et snøskred, om vi vil eller ei.
Jeg ba deg ikke røre noe sverd.
Aieler rører ikke sverd.
Er jeg aiel eller ei? Du klarer ikke bestemme deg.
Ingen rører sverd så nær byen i skyene.
Ikke du heller.
Ber du meg om å danse, Aan'allein?
Tiden er inne.
Slutt med denne dumskapen.
Du har løpt med spydene så lenge du kan.
-Lenger enn du burde. -Jeg er en spydets jomfru.
Jeg vil ikke bli en av De vise.
Du fikk kallet,
og i stedet dro du over Dragemuren på leting etter Car'a'carn?
Du kan ikke rømme fra det du må bli.
Jeg nektet også da jeg fikk kallet.
Trodde jeg var så sterk og tøff som en kvinne kunne være.
Men til slutt...
...lærte jeg plikten min,
ansvaret overfor folket mitt.
Cadin'soren, Aviendha.
Du får nye klær når du kommer tilbake.
Jeg ber om lov til å gå inn i Rhuidean.
Spørsmålet er stilt. Jeg svarer ja.
Jeg svarer ja.
Vender du ikke hjem,
får familien din eiendelene til minne om deg.
Et sterkt sinn og et sterkt hjerte er våpnene dine nå.
Men holder du dem like trygt som du holdt spydet,
får de deg gjennom hva som helst.
Kom tilbake.
Jeg er tilbake før dere når foten av Chaendaer.
Skal du til Rhuidean i morgen?
De vise sier at mange venter i ukevis ved foten før de går inn.
-Jeg er ikke dem. -Arrogansen får deg...
Jeg vet at jeg må dit.
Hva vil du?
Si meg hva du skal gjøre, så jeg kan hjelpe deg.
Du prøvde aldri å hjelpe meg.
Jeg har ikke gjort annet.
Føler du at du vet alt?
Skal jeg betro meg til deg?
Si at du ikke vil stoppe meg uansett hva jeg velger.
Si at du ikke utnytter meg for tårnets skyld eller din egen.
Si det rett frem, så jeg vet det er sant.
Jeg skal ikke gjøre noe som hindrer deg i å oppfylle skjebnen din.
Jeg har viet livet til det.
Men jeg lover ikke å se på
mens du legger hodet på hoggestabben.
Det er ikke godt nok.
Vi nærmer oss Rhuidean.
Så du har vært der.
-Alle ættehøvdinger må det. -For prøvelsen.
De kan kun snakke om det til andre som har vært der.
Om alle ættehøvdinger og vise drar til Rhuidean,
er noe annerledes for Car'a'carn?
Vi merkes av Rhuidean,
de få som kommer levende ut,
alle ættehøvdinger, på venstre arm.
Dragens folk.
De kalte oss det en gang.
Car'a'carn,
Han som kommer med demringen, skal merkes to ganger.
Og sånn skal vi kjenne ham.
En by i skyene.
Shaido.
Rhuideans fred være med dere.
Den som kommer til Chaendaer, kan dra tilbake til bastionene i fred.
Det skal ikke spilles blod.
Tok dere med våtlendinger til Rhuidean?
Hvor er mannen din, Sevanna?
Død.
Sønnen hans Muradin, min nye mann, har gått inn i Rhuidean.
Han er der enda.
Skulle broren min mislykkes, går jeg inn.
Du har ikke spurt, Couladin.
Spør om Muradin mislykkes.
Vi er to, nok til å si ja eller nei.
Hvorfor har du kommet til Rhuidean, Rhuarc? Du har sett bedre ut.
Men taardadene har fortsatt sin ættehøvding.
Jeg ber om lov til å gå inn i Rhuidean.
Spørsmålet er stilt. Jeg svarer ja.
Han er ingen aiel!
Det betyr døden at han er her.
-Moren min var aiel. -Faren din, ja, men moren din...
Han presenterer seg som kvinne!
Ønsker du å bli en av De vise, Couladin?
Ta på kjole og kom til meg, så ser jeg om du kan læres opp.
Frem til det er du stille når De vise snakker.
Melaine?
Det må gjøres. Jeg svarer ja.
Prøver dere å gjøre våtlendingen til en av oss?
Han er veik.
Rhuidean tar livet av ham.
Gå tilbake til teltet ditt, Couladin.
Du også, Rhuarc. Og du, Aan'allein.
Dette er De vises sak,
og kun den mannen som har spurt.
Du også, Egwene.
Jeg blir med ham.
Vi tillater det ikke om du spør.
Du må lære hva du er, og han må lære hva han er.
Veiene deres stemmer ikke overens.
-Jeg vil gå inn i Rhuidean. -Moiraine.
Du burde ikke fått vite det.
Har det noe å si at jeg vet det?
Kanskje mye. Kanskje ingenting.
Når vi så deg gå gjennom ringene, var det alltid du som spurte.
Og hva så dere om jeg ikke gikk?
Vi har sagt for mye alt.
De som går med for mye kunnskap om fremtiden, finner katastrofen,
på grunn av selvtilfredsheten av å vite hva de tror kommer,
eller forsøket på å endre det.
Spørsmålet er stilt.
Jeg svarer ja.
Ja.
Moiraine Sedai...
I Rhuidean finner du tre ringer.
Gå gjennom en, så ser du fremtiden foran deg,
igjen og igjen.
Du får se tusenvis av vendinger av hjulet,
og gjennom dette får du vite, uten tvil,
at noe er for deg, og noe er ikke det.
Rand al'Thor...
I glassøylene
skal du gå i fotsporene til dine blodsforfedre,
og hvert skritt fremover er et skritt tilbake i tid.
Noen ganger flere titalls år, noen ganger flere hundre.
Å lede er å vite hvor du kom fra,
å forstå blodet i årene dine.
Du må dra ubevæpnet til Rhuidean
for å hedre den siste sanne aiel.
Har du våpen, kan du legge dem her.
De venter når du kommer tilbake.
Om du kommer.
De er lovet til Rhuidean.
Rhuidean hører de døde til.
De snakker ikke til de levende igjen før de er tilbake.
Vi ser dem ikke
før de står blant de levende igjen.
Han er fra fortiden.
Og hun er fra fremtiden.
Dra fra de levende.
Ikke hjemsøk oss med minner om det vi har tapt.
Snakk ikke om det de døde ser.
Er du klar?
Nei.
TIDSHJULET
Det ligner ikke aiel-verk.
Nei.
Og denne tørre tåken
er så rar.
Når jeg ser på den...
Det er som å se tråder av Den ene kraften,
men så forsvinner de.
Avendesora.
Livets tre.
Vi visste at aielene hadde det.
Men vi visste ikke hvor.
Det skal være nesten 3000 år.
Det føles...
...fredelig under det.
Vi hadde et sånt der jeg vokste opp.
Aielene ga en stikling av Avendesora til Cairhien for hundrevis av år siden.
En tilbakebetaling av en enda eldre gjeld.
Vi så ikke et slikt tre i Cairhien.
Nei.
Da min onkel Laman ble konge,
kappet han det ned til tronen sin.
Han ville ha en uten make.
Vi visste det ikke da,
men det var derfor aielene kom,
derfor de forlot ødelandet, derfor Aiel-krigen begynte.
For å drepe ham for å ha brutt eden om å beskytte treet,
og for å ødelegge fredsløftet med det.
De jaktet på ham og brente alle byer i Vestlandene,
helt til de endelig tok ham
ved foten av Dragefjellet,
der de drepte ham.
Det var derfor moren min var der da hun fødte meg.
Derfor oppfylte jeg profetien om den gjenfødte dragen,
fordi onkelen din kappet ned treet.
Vi har vært forbundet siden før jeg ble født.
Skjebnen kan virke så sterk,
som tidevann som river oss med.
Og av og til
er den skjør som spindelvev.
Du burde ikke kommet hit.
Muradin?
Sevanna sa at du var her.
Janduin, hva feiler det deg? Kjemp!
Janduin! Kom! Fort!
Lamans soldater bør ikke være så langt oppe. Fort.
Jeg fant henne.
Hvor?
Nei.
Min elskede.
Jeg fant kongen deres.
Edbryteren.
Jeg tok livet hans...
...med mitt eget spyd.
Mitt hjertes skygge.
Vi vant.
Ingen tegn til barnet.
Nei!
Moren min.
Faren min.
Hvert skritt fremover er et skritt tilbake i tid.
Latra Sedai tilkalte dere alle.
Du må si ja til det hun ber om, Mandein.
Kommer de andre?
Noen. De fleste.
Jeg snakket med søstrene mine i en drøm. Vi har drømt samme drøm.
Ættehøvdingene som ikke kommer, og som ikke sier ja,
navnene vil gå tapt.
Kommer jeg ikke hjem,
hjelp barna våre med å bevare ætten.
Ja, mitt hjertes skygge.
Men husk at du må si ja.
Aes Sedaiene sier at ingen får ha våpen i Rhuidean.
Latra Posae Decume.
Hvorfor tilkalte du oss?
Fordi de siste som virkelig var aieler,
er døde nå.
Derfor er dere her.
De som bygget denne byen, de som plantet dette treet.
Hvorfor bærer dere ikke sverd?
Det er forbudt.
Men du vet ikke hvorfor.
Det er for mye du ikke vet.
De vise sa at du ville be oss om noe.
Den som leder blant dere, må dra til Rhuidean,
både ættehøvdinger og vise,
og lære hvor forfedrene kom fra,
og hvorfor dere ikke bærer sverd.
Den som ikke kan lære, overlever ikke.
Bare komme til deg?
Og den som kommer, skal lede alle aieler?
Nei.
Den som skal lede alle aieler, kommer senere,
av blodet, men ikke oppdratt av blodet.
Car'a'carn skal komme fra Rhuidean i demringen,
og binde dere med bånd dere ikke kan bryte.
Car'a'carn skal ta dere med tilbake og ødelegge dere.
Hva vil du ha fra oss?
Ættehøvdingene deres skal gå gjennom søylene
og gå i fotsporene til deres blodsforfedre,
se verden gjennom deres øyne og vite hvem dere var og hvem dere er.
Vite hvorfor vi Aes Sedai kaller dere edbrytere.
Jeg går.
Jeg frykter ikke fortiden.
Vi er ikke edbrytere.
Hvert skritt fremover er et skritt tilbake i tid.
Hvert skritt fremover er et skritt tilbake...
Livets tre.
Choraen.
Choraen Avendesora! Du har røykt for mye.
Fort. Gamle Adan kniper oss.
Det er fra før ødeleggelsen.
De sier du føler fred når du sitter under greiene.
Jeg føler det.
Ligg unna det.
Det er mer dyrebart enn noen av dere.
Det treet blir aldri større i den lille potta.
Kom igjen, gutter. Gamle Adan sier
at vi kom til ørkenen for å bygge en by.
En fredens by, bare aieler, og der skal vi plante det.
Ja.
Trær klarer seg som kjent fint i ørkenen.
Mamma.
Hva er i veien?
Søsteren din.
En gruppe banditter
tok henne.
Mens hun vasket klær i bekken.
De tok Colline òg.
-Nei. -Nei.
Vi må få dem tilbake.
Nei. Ikke snakk om det.
Alt ordner seg.
Vær så snill.
Gå tilbake til vognen.
Gå!
Alt ordner seg.
Alt skal ordne seg.
Dere hørte henne.
De lever enda.
Hun sa de tok dem.
Vi må gjøre noe.
Vi kan ikke.
De var nede ved bekken.
Om vi følger sporene derfra...
Vi sniker oss inn i natt og henter dem.
Ingen vold.
Jentene er på høyre side av bålet.
Jeg vekker dem. Stille.
Vi sniker dem vekk mens mennene sover.
Hva om de våkner?
Jeg drar ikke fra Colline.
Ha på støvslørene så de ikke ser ansiktene våre.
Maigran.
Lewin! Hva gjør du her?
Jeg skal buksprette deg som en gris, gutt.
Skal du hyle slik som søsteren din?
Dere bare...
Maigran, du må komme deg opp.
-Vi er redde. -Vi må vekk.
Nei, Lewin!
Lysets nåde, vær med oss.
-Lewin. -Charlin.
-Charlin? Går det bra? -Lewin!
Nei.
Hva har vi gjort?
Nei.
Det er et våpen.
Ingen annen nytte.
Løvets vei forbyr det.
Et spyd.
Et spyd kan få mat i grytene.
Hva skjedde?
Han drepte dem.
Mennene som skadet oss.
Lewin kom og drepte dem.
Du må ikke si slikt, barn.
Det må du ikke.
Er det sant?
Er det?
De prøvde å drepe oss.
De drepte Charlin.
Drepte du?
De tok Maigran, bestefar.
De skadet henne.
Hva skulle vi gjort?
Vi begraver våre døde og drar videre.
Hva ellers kan man gjøre?
Dere...
...er ikke lenger aieler.
Fremmede, edbrytere!
Mor?
Vær så snill?
Mor.
Vær så snill.
Hvem er du som kaller meg mor?
Skjul ansiktet for meg, fremmede.
Jeg hadde en sønn med et sånt ansikt.
Jeg vil ikke se det på en morder.
Mamma.
Skjul ansiktet ditt.
Mamma.
Hva gjør vi nå?
Beskytter dem.
De kan ikke være voldelige,
men det kan vi.
Dra fra de levende.
Noe er for deg, og noe er ikke det.
Aviendha.
Tusenvis av vendinger av hjulet.
Tusenvis...
Hva er i veien?
-Ta dere i akt. Hun kommer. -Moiraine.
-Seglenes vokter... -Du gjør en feil.
-Tar Valons flamme... -Ikke gjør det.
-Amyrlins trone. -Egwene! Nei, ikke gjør dette.
Moiraine!
Al'Lan Mandragoran,
jeg setter deg fri fra båndet.
Rand al'Thor,
tar du imot båndet?
Ja.
Moiraine!
Den gjenfødte dragen...
Jeg sverger troskap til deg.
Adan.
Adan?
-Adan. -Bestefar.
Gutten min.
-Hvor er mamma og pappa? -Gutten min.
Kom hit.
Jonai!
Vi har fått nok.
Vi kan ikke fortsette.
Hva mener du?
Vi begraver de døde og drar videre. Hva ellers kan vi gjøre?
De andre vil komme. De møter oss på andre siden av Verdensryggen.
Datteren min drømte...
Vi drar sørover.
Aes Sedaiene har drept det siste mannlige mediet.
Jorden slår seg til ro.
Vi finner et trygt sted,
der vi kan synge innhøstingssangene igjen.
Husker du sangen?
Jeg husker den. Ikke dra.
Du kan bli med, Adan.
Vær så snill.
Jeg bryter ikke edene.
Våre bål ønsker deg alltid velkommen.
Gå i fred.
Løvets vei er fred.
Hva nå, bestefar?
Vi begraver våre døde og fortsetter.
Hva kan vi ellers gjøre?
Moren din så store ting i drømme.
Hva da?
En by i ørkenen.
Et sted vi aieler kan dra og være trygge,
der ingen kan skade oss.
Hvor er det?
Mot øst.
Mot demringen. Over Verdensryggen.
Bestefaren min ba meg ta vare på dette treet.
En dag skal du også det.
Hvordan kommer vi over Verdensryggen?
Sammen.
Du skal gå i fotsporene til dine blodsforfedre.
Hvert skritt fremover er et skritt tilbake i tid.
Et skritt tilbake i tid.
Noen ganger flere titalls år, noen ganger flere hundre.
Vognene er klare.
Bra.
Og dere har chorastiklingene?
Et tre og en potte til alle vognene. Ti tusen.
Alle kjenner fred som går under greinene deres.
Det er noe til
dere må ta med dere.
Nei.
Den er for dyrebar.
De kan ikke engang kjempe for å forsvare den.
Aielene har vist at det finnes mot i fred.
Fred?
Brødrene våre ligger døde ved føttene våre.
Vi drepte dem, og du snakker om fred?
Disse brødrene lever enda.
Noen av dem er gale.
Jeg er redd for det de kan gjøre om de finner en kvinne å samarbeide med.
Ikke glem at det var vår søster, Mierin Sedai,
som rev opp Den mørkestes fengsel og tok navnet Lanfear.
Dette er verdens sterkeste sa'angreal.
Sakarnen. Laget kun for kvinner.
Den mannlige motparten, sverdet Callandor,
er skjult i en stein, i en festning som er uinntagelig.
Tryggheten dens er betrodd krig og frykt.
Jeg betror dennes trygghet
til fred.
Vi skal ta oss av det dere har gitt oss ansvar for
til dere vil ha den igjen.
Jeg sverger.
Selvsagt.
Men alltid hold dere i bevegelse
til dere finner et trygt sted
der ingen kan skade dere.
Som du vil, Aes Sedai.
Hold disse edene.
Og barna deres, barnebarna, og alle som kommer etterpå.
Hold dere til Løvets vei.
Sverg det.
Vi sverger denne eden, Aes Sedai.
Vi sverger det på knoklene og blodet vårt.
Aielene skal alltid følge Løvets vei.
Vi sverger det på knoklene og blodet vårt.
Det har vært en ære å tjene dere,
en ære for oss alle.
Er du redd, elskede?
Alt ordner seg.
Alt skal
ordne seg.
Dra fra de levende.
Å lede er å vite hvor du kom fra,
å forstå blodet i årene dine.
Hvert skritt fremover er et skritt tilbake i tid.
Det er en vakker sang.
Du er herfra, er du ikke?
Ja, Aes Sedai. Familien min dyrker enda disse markene.
De henter inn avlingen nå.
Dra og besøk dem.
Dagen er vel for viktig for deg? Jeg kan dra i morgen.
I morgen?
I morgen er alt annerledes.
Jeg vet jeg ikke skal spørre...
Men hva er det?
Det du har funnet?
Mønsterets tynneste del.
Et sted jeg tror vi kommer oss gjennom og finner det som er på andre siden.
Og hva er det?
En kraft
som kan brukes av både menn og kvinner...
Den sanne kraften.
Den kommer til å forandre alt.
Kan du forestille deg det? Noe alle overalt kan bruke.
Ikke bare Lews Therin og Aes Sedaiene.
Selv du og familien din.
De hadde ikke måttet høste inn for hånd.
Nei, men... det føles godt. Jeg kan ikke forklare det.
Å kjenne hveten du har dyrket i hendene dine,
jorden du har arbeidet med under føttene...
Det føles godt.
Dra.
Besøk familien din.
Syng sangen din.
Er du sikker?
Ikke noe er viktigere
enn å holde fast ved dem du er glad i.
Blodsforfedre.
Løvets vei.
Edbrytere.
-Nei. -Blodsforfedre.
Aviendha.
Unnskyld.
Jeg forsto det ikke.
Det med sverdet.
Og det gjør du nå?
Nok til å vite at jeg aldri vil forstå alt.
Så du...
Så du Moiraine?
Hun...
Hun er inne enda.
Hvor skal du?
Tilbake.
Til teltene?
Skal ikke du?
Ikke uten henne.
Som du ønsker, våtlending.
Dra fra de levende.
Du kan ikke kjempe mot alle, Moiraine.
Tusenvis av vendinger av hjulet.
Noe er for deg, og noe er ikke det.
Moiraine.
Tårnet bøyer seg aldri for deg.
Det har gått sju dager.
Aviendha kom for to dager siden.
Vi bør gå etter dem.
De ville at vi skulle bli.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Mari Hegstad Rowland