TIDLIGERE I...
Jeg leder efter Car'a'carn.
"Han vil komme fra vest, hinsides Verdens rygrad.
Af blodet, men ikke opfostret af blodet."
Det er min pligt at vende hjem med Rand al'Thor,
så han kan redde mit folk og udslette dem.
Tuatha'anere er fredelige.
De fleste flygtede ikke engang.
Tuatha'anerne følger Bladets vej.
Vi afsværger vold.
Engang kendte vores folk angivelig en sang,
der bragte harmoni til verden.
Jeg ved godt, at det vigtigste er
at beskytte og vejlede Rand!
Du har altid danset efter hendes pibe.
Du kan ikke styre ham.
Jeg gjorde mit for at beskytte Den genfødte drage.
Du bestemmer ikke over mig længere.
Jeg svor at dræbe hende.
Så får du ikke min hjælp.
Jeg kunne undslippe mine eder.
Der er en sa'angreal for kvinder. Sakarnen.
Og når han erklæres Car'a'carn?
Du har ikke fortjent den titel.
Du har ikke bestået Rhuidean-prøven.
Hvad tænkte du til sidst?
Ingenting.
Det kræver øvelse at tænke på ingenting.
Det viste min far mig, da jeg lærte at bruge en bue.
At forestille mig en flamme i mit sind og fodre alt til den,
frygt, had, vrede... Indtil mit sind var tomt
på nær flammen og tomrummet.
Din far var sværdmester?
Der er meget, jeg ikke ved.
Jeg ved, han var soldat, da han var yngre, før han fik mig,
men vores liv var bare får og bjerge.
Vi fulgte regnen og græsset.
Op ad bjerget om sommeren, ned om vinteren.
Vi kendte hver en sti gennem skoven, hver eng, hver å.
Du kan også lære stedet her at kende.
Når et lams mor dør under fødslen,
snitter vi i den nye mor
og lægger blodet på lammet, så hun accepterer det som sit eget.
Jeg ligner dem.
Deres blod flyder i mine årer.
Men jeg er ikke som dem.
Det bliver jeg aldrig.
Er det dit ønske?
Der er meget, jeg ikke kan være.
Det lyder rart at finde noget, jeg kan.
Tja...
...du bliver aldrig sværdmester, hvis du tager pauser
og er doven.
Hold sværdet, som jeg viste dig det,
og tænk på din flamme,
så går jeg til den denne gang.
Kom nu.
I Two Rivers sagde folk,
at en gryde, der overvåges, aldrig koger.
Hvis blot det var så nemt at forhindre det.
Her er vand og skygge, givet frit.
Alle her er velkomne som førstesøstre.
Er det kun De vise, der har tjenere?
De er gai'shain, ikke tjenere.
I spyddansen
gives mest ji ved at røre en bevæbnet fjende uden at dræbe
eller forårsage skade.
De, der bliver rørt, bliver gai'shain.
Du besvarer gerne spørgsmål,
vi ikke er interesserede i.
Hvad interesserer dig, Aes Sedai?
Hvordan vidste du, vi kom?
De vise ser mange veje.
Ting, der sker eller begynder, er nemmere at se,
end ting, der endnu ikke er sket.
Vi så slet ikke Egwene.
Det var blot en mulighed,
at den unge mand, der kalder sig Rand al'Thor, ville komme.
Hvis ikke,
så ville han med sikkerhed dø,
og også Aiel.
Men han er kommet,
og hvis han overlever Rhuidean,
ville en del af Aiel overleve. Det ved vi.
Hvis du ikke var kommet, var du død.
Hvis Aan'allein ikke var kommet, var du død.
Hvis du ikke går gennem Rhuidean...
Det burde du ikke vide.
Det er muligt for kvinder at se, hvordan fremtiden er vævet, i Rhuidean.
Ikke mere end det.
Forandring kommer som en lavine, om vi vil det eller ej.
Jeg bad dig undgå sværd.
Aiel rører ikke sværd.
Er jeg Aiel? Du kan vist ikke beslutte dig.
Ingen rører et sværd så tæt på Byen i Skyerne.
Det inkluderer dig.
Byder du mig op til dans, Aan'allein?
Tiden er inde.
Stop denne tåbelighed.
Du har brugt spyd længe.
-Længere end du burde. -Jeg er Spydjomfru.
Jeg vil ikke være en af De vise.
Du blev hidkaldt,
og i stedet søgte du efter Car'a'carn i Dragebjergene?
Du kan ikke flygte fra din skæbne.
Jeg nægtede også at blive hidkaldt.
Jeg troede, jeg var så stærk og hård, som en kvinde kunne være.
Men med tiden...
...lærte jeg min pligt,
min forpligtelse over for folket.
Cadin'sor, Aviendha.
Dit nye tøj venter på din hjemkomst.
Giv mig lov til at besøge Rhuidean.
Spørgsmålet er stillet. Jeg svarer ja.
Jeg svarer ja.
Hvis du forsvinder,
vil dine ejendele gives til din familie som minder.
Et stærkt sind og et stærkt hjerte er dine våben nu.
Hvis du holder dem så fast, som du altid holdt dit spyd,
vil de føre dig gennem alt.
Kom tilbage til os.
Jeg er tilbage, før I når til Chaendaer.
Tager du til Rhuidean i morgen?
De vise siger, mange mænd venter i ugevis, før de går ind.
-Jeg er ikke dem. -Din arrogance får dig...
Jeg ved, jeg må derind.
Hvad vil du?
Fortæl mig, hvad du vil gøre, så jeg kan hjælpe dig.
Du har aldrig prøvet at hjælpe.
Jeg har altid hjulpet.
Føler du, at du ved alt, der er at vide?
Skal jeg betro mig til dig?
Sig, at uanset hvad jeg gør, så vil du ikke prøve at stoppe mig.
Sig, du ikke vil bruge mig til Tårnets eller dine egne formål.
Sig det ligeud, så jeg ved, det er sandt.
Jeg vil intet gøre for at forhindre dig i at opfylde din skæbne.
Det har jeg viet mit liv til.
Men jeg lover ikke at se til,
mens du lægger hovedet på blokken.
Det er ikke godt nok, Moiraine.
Vi nærmer os Rhuidean nu.
Så du har været der før.
-Det skal alle høvdinger. -Under Prøvelsen.
Høvdinger kan kun tale om byen med andre.
Hvis alle høvdinger og Vise tager til Rhuidean,
er noget så anderledes for Car'a'carn?
Vi er mærket af Rhuidean...
De få af os, der overlever,
hver høvding, på venstre arm.
Dragefolket.
Det kaldte de os engang.
Car'a'carn,
der kommer med daggryet, mærkes to gange.
Sådan vil vi genkende ham.
En by i skyerne.
Shaido.
Freden i Rhuidean er op til jer.
De, der kommer til Chaendaer kan vende tilbage i fred.
Intet blod skal udgydes.
Bragte du vådlændere til Rhuidean?
Hvor er din mand, Sevanna?
Død.
Min nye mand, hans søn Muradin, er i Rhuidean.
Han er der stadig.
Og hvis min bror fejler, går jeg ind.
Du har ikke spurgt, Couladin.
Hvis Muradin fejler, så spørg.
Vi er to, nok til at afgøre det.
Hvorfor er du kommet til Rhuidean? Du har set bedre dage.
Taardad har vist stadig deres høvding.
Jeg beder om lov til at tage til Rhuidean.
Spørgsmålet er stillet. Jeg svarer ja.
Denne mand er ingen Aiel!
Det bliver hans død at betræde denne jord.
-Min mor var Aiel. -Din far, ja, men din mor...
Han præsenterer sig som en kvinde!
Ønsker du at være en af De vise, Couladin?
Tag en kjole på. Så ser jeg, om du kan oplæres.
Indtil da, så vær stille, når De vise taler.
Melaine?
Det må gøres. Jeg svarer ja.
Prøver du at gøre denne vådlænder til én af os?
Han er blød.
Rhuidean slår ham ihjel.
Gå tilbage til dine telte, Couladin.
Også dig, Rhuarc. Og dig, Aan'allein.
Dette er op til De vise
og den mand, der har stillet spørgsmålet.
Også dig, Egwene.
Jeg tager med ham.
Hvis du spørger, tillader vi det ikke.
Du må lære, hvad du er, og han må lære, hvad han er.
Jeres veje flugter ikke.
-Jeg beder om lov til at tage med. -Moiraine.
Du burde intet vide.
Gør det en forskel, om jeg ved det?
Måske en stor forskel. Måske slet ingen.
Da vi så dig gå gennem Ringene, spurgte du altid.
Hvad så du, hvis jeg ikke gjorde det?
Vi har allerede sagt for meget.
For de, der har for meget viden om fremtiden, ender det katastrofalt,
enten på grund af ligegyldighed,
eller fordi de trodser skæbnen.
Spørgsmålet er stillet.
Jeg svarer ja.
Ja.
Moiraine Sedai,
i Rhuidean finder du tre ringe.
Når du træder igennem én, vil du se din fremtid
i forskellige varianter.
Du vil se Hjulet dreje tusindvis af gange,
og derved vil du uden tvivl lære
ting, der er dine, og ting, der ikke er.
Rand al'Thor,
i glassøjlerne
vil du gå i dine forfædres fodspor,
og hvert skridt frem vil være et skridt tilbage i tiden.
Sommetider snesevis af år, sommetider hundredvis.
At lede er at vide, hvor man kommer fra,
at forstå blodet i ens årer.
I må tage ubevæbnede til Rhuidean
for at ære den sidste Aiel.
I kan efterlade eventuelle våben her.
De vil være her, når I kommer tilbage.
Hvis I gør.
De er bundet til Rhuidean nu.
Rhuidean tilhører de døde.
De vil ikke tale med de levende igen, før de er tilbage.
Vi ser dem ikke,
før de står blandt de levende.
Han er fra fortiden.
Og hun er fra fremtiden.
Forsvind fra de levendes rige,
og hjemsøg os ikke med minder om det fortabte.
Tal ikke om, hvad de døde ser.
Er du klar?
Nej.
Det ligner ikke et Aiel-værk.
Nej.
Og denne tørre tåge
er så sær.
Når jeg ser på den, er det...
Jeg føler, jeg kan se tråde af Kraften,
men så er de borte.
Avendesora.
Livets træ.
Vi vidste, at Aiel havde det.
Men vi vidste ikke hvor.
Det siges at være 3.000 år gammelt.
Det føles...
...fredeligt under det.
Vi plejede at have et, der hvor jeg voksede op.
Aiel gav en Avendesora-stikling til Cairhien for hundredvis af år siden.
En tilbagebetaling af en endnu ældre gæld.
Vi så ikke sådan et træ i Cairhien.
Nej.
Da min onkel Laman blev konge,
fældede han det for sin trone.
Hans trone skulle være unik.
Vi vidste det ikke,
men derfor kom Aiel over bjergene,
og derfor begyndte Aiel-krigen.
De ville dræbe ham for at bryde løftet om at beskytte træet
og ødelægge sin fredspagt med det.
De jagtede ham og brændte alle Vestlandenes byer,
indtil de omsider fangede ham
på Dragebjergets skråninger,
hvor de dræbte ham.
Derfor var min mor på Dragebjerget, da hun fødte mig.
Derfor opfyldte jeg profetien om Den genfødte drage,
fordi din onkel fældede det træ.
Vi var forbundne, siden før jeg blev født.
Sommetider virker skæbnen så stærk,
en bølge, der skyller os ufrivilligt med.
Og andre gange...
...er det som spindelvæv.
Du burde ikke være kommet.
Muradin?
Sevanna sagde, du ville være her.
Janduin! Hvad er der med dig? Kæmp!
Janduin! Kom, hurtigt!
Lemans soldater bør ikke være heroppe.
Jeg fandt hende.
Hvor?
Nej.
Min elskede.
Jeg fandt deres konge.
Edsbryderen.
Jeg tog hans liv...
...med mit eget spyd.
Mit hjertes skygge.
Vi vandt.
Der er intet tegn på barnet.
Nej!
Min mor.
Min far.
Hvert skridt frem vil være et skridt tilbage i tiden.
Latra Sedai hidkaldte jer.
Du må gøre, hvad hun beder om, Mandein.
Kommer de andre?
Nogle. De fleste.
Jeg har talt med mine søstre i en drøm, og vi drømte alle det samme.
De høvdinger, der ikke kommer eller ikke indvilliger,
vil gå tabt.
Hvis jeg forsvinder,
så hjælp vores børn med at bevare septet.
Det lover jeg, mit hjertes skygge.
Men husk, at du skal indvillige.
Man må ikke medbringe våben til Rhuidean.
Latra Posae Decume.
Hvorfor hidkaldte du os?
Fordi de sidste, der virkelig var Aiel,
alle er døde nu.
Derfor er I her nu.
Folket, der byggede denne by og plantede dette træ.
Hvorfor bærer I ikke sværd?
Det er forbudt.
Men I ved ikke hvorfor.
Der er for meget, I ikke ved.
De vise sagde, du ville bede os om noget.
Den, der vil lede blandt jer, må komme til Rhuidean,
både høvdinger og Vise,
og lære om jeres forfædres ophav
og grunden til, I ikke bærer sværd.
De, der ikke kan lære, må dø.
Komme til dig?
Den af os, der kommer, vil lede alle Aiel?
Nej.
Den, der ville lede alle Aiel, kommer senere,
af blodet, men ikke opfostret af blodet.
Car'a'carn vil komme fra Rhuidean ved daggry
og binde jer med bånd, I ikke kan bryde.
Car'a'carn vil tage jer tilbage og knuse jer.
Hvad ønsker du af os?
Jeres høvdinger vil gå gennem disse søjler
og gå i jeres forfædres fodspor,
se verden gennem deres øjne og indse, hvem I var, og hvem I er.
I vil forstå, hvorfor Aes Sedai kalder jer edsbrydere.
Jeg går ind.
Jeg frygter ikke fortiden.
Vi er ikke edsbrydere.
Hvert skridt frem vil være et skridt tilbage i tiden.
Hvert skridt frem vil være et skridt tilbage...
Livets træ.
Choraen.
Avendesora-choraen. Du har røget for meget.
Skynd dig. Gamle Adan fanger os.
Det er fra før Ødelæggelsen.
Man føler sig fredfyldt bare ved at sidde under grenene.
Jeg føler det.
Hold jer væk!
Det er mere dyrebart end jer alle tre.
Det træ vokser aldrig i den gryde.
Gamle Adan siger,
at vi kom til ørkenen for at bygge en by.
En fredens by, for Aiel, og dér vil vi plante det.
Ja.
Alle ved, træer klarer sig godt i ørkenen.
Mor.
Hvad er der?
Din søster.
En gruppe banditter...
De tog hende.
Mens vi vaskede det sidste i åen.
De tog også Colline.
-Nej. -Nej.
Vi må få dem tilbage.
Nej, ikke tale om.
Det hele skal nok gå.
Hør nu.
Gå tilbage til vognen.
Gå nu!
Det hele skal nok gå.
Alskens ting skal nok gå.
Du hørte hende.
De er stadig i live.
De har taget dem.
Vi må gøre noget.
Det kan vi ikke.
De var nede ved floden.
Hvis vi følger sporene derfra...
Vi venter til i aften og sniger dem ud.
Ingen vold.
Pigerne er på rette side af ilden.
Jeg vækker dem. Stille.
Vi sniger dem ud, mens mændene sover.
Hvad, hvis de vågner?
Jeg svigter ikke Colline.
Op med støvslørene, så de ikke ser os.
Maigran.
Lewin! Hvad laver du her?
Jeg parterer dig som et svin, knægt.
Vil du skrige som din søster?
I er allesammen...
Maigran, rejs dig. Du må rejse dig.
-Vi er bange. -Vi må væk.
Nej, Lewin! Nej!
Lysets nåde, vær med os.
-Lewin. -Charlin.
-Charlin? Er du okay? -Lewin!
Nej.
Nej, nej, nej.
Hvad har vi gjort?
Nej.
Det er et våben.
Det er dets formål.
Det er forbudt af Bladets vej.
Et spyd.
Et spyd kan brødføde os.
Hvad er der sket?
Han dræbte dem.
Mændene, der gjorde os ondt.
Lewin kom og dræbte dem.
Sig ikke den slags, mit barn.
Det må du ikke.
Er det sandt?
Er det?
De prøvede at slå os ihjel.
De dræbte Charlin.
Dræbte du?
De tog Maigran, bedstefar.
De gjorde hende ondt.
Hvad kunne vi gøre?`
Vi begraver vores døde og fortsætter.
Hvad er der ellers?
Du...
...er ikke længere Aiel.
Fremmede, edsbrydere!
Mor?
Jeg beder dig.
Mor.
Jeg beder dig.
Hvem er du, der kalder mig "mor"?
Skjul dit ansigt, fremmede.
Jeg havde en søn med sådan et ansigt engang.
Jeg vil ikke se det på en morder.
Mor.
Skjul dit ansigt.
Mor.
Hvad gør vi nu?
Vi beskytter dem.
De kan ikke udøve vold,
men det kan vi.
Forsvind fra de levendes rige.
Ting, der er dine, og ting, der ikke er.
Aviendha.
Hjulet vil dreje tusindvis af gange.
Tusindvis af gange...
Hvad er der galt?
-Her kommer hun. -Moiraine.
-Seglets vogter... -Du begår en fejl.
-...Tar Valons flamme... -Gør det ikke.
-...Amyrlinsædet. -Egwene! Gør det ikke!
Moiraine!
Al'Lan Mandragoran,
jeg frigiver dig fra dit bånd.
Rand al'Thor,
accepterer du båndet?
Det gør jeg.
Moiraine!
Den genfødte drage.
Jeg sværger dig troskab.
Adan.
Adan?
-Adan. -Bedstefar.
Min dreng.
-Hvor er mor og far? -Min dreng.
Kom her.
Jonai!
Vi har fået nok, Jonai.
Vi kan ikke fortsætte.
Hvad mener du?
Vi begraver vores døde og fortsætter. Hvad kan vi ellers gøre?
Hvad er der ellers?
De andre vil komme. De vil møde os på den anden side.
Min datter drømte om, at...
Vi tager sydpå.
Aes Sedai har dræbt den sidste åndemaner.
Jorden skrider.
Vi finder et sikkert sted.
Et sted, hvor vi kan synge høstsangene igen.
Husker du sangen?
Jeg kan huske den. Rejs ikke.
Du kan komme med os, Adan.
Kom nu.
Jeg bryder ikke mine eder.
Vores ild vil altid byde jer velkommen.
Rejs nu i fred.
Bladets vej er fred.
Hvad nu, bedstefar?
Vi begraver vores døde og fortsætter.
Hvad er der ellers?
Din mor så store ting i sine drømme.
Såsom?
En by i ørkenen.
Et sted, hvor vi Aiel kan tage hen og være i sikkerhed,
hvor ingen kan gøre os ondt.
Hvor er den?
Østpå.
Mod daggryet. På tværs af bjergene.
Min bedstefar bad mig passe på træet her.
En dag vil du også gøre det.
Hvordan kommer vi over bjergene?
Sammen.
Du vil gå i dine forfædres fodspor.
og hvert skridt frem vil være et skridt tilbage i tiden.
Et skridt baglæns i tiden.
Sommetider snesevis af år, sommetider hundredvis.
Vognene er klar.
Godt.
Har du stiklingerne fra Choraen?
Ét træ og én gryde for hver vogn. Ti tusind i alt.
Alle, der går under deres grene, går i fred.
Der er noget andet...
Jeg har brug for, du tager med mig.
Nej.
Det er for dyrebart.
De må ikke kæmpe for at forsvare det.
Aiel har vist, at der er mod i fred.
Fred?
Vores brødre ligger døde for vores fødder,
og du taler om fred?
Disse samme brødre lever stadig,
visse af dem, fulde af vanvid.
Jeg frygter, hvad de ville gøre, hvis de fandt en samarbejdsvillig kvinde.
Glem ikke, at det var vores søster, Mierin Sedai,
der brød ind i Mørkets herres fængsel og tog navnet Lanfear.
Dette er verdens stærkeste Sa'angreal.
Sakarnen, kun lavet til kvinder.
Dets mandlige modpart, sværdet Callandor,
er skjult i en sten i en uigennemtrængelig fæstning.
Dets sikkerhed er garanteret af krig og frygt.
Jeg stoler på, at det også kan beskyttes
af fred.
Vi vil passe på det, du har overdraget os,
indtil du ønsker det tilbage.
Det sværger jeg.
Selvfølgelig.
Men hold jer altid på farten,
indtil I finder et sikkert sted,
hvor ingen kan gøre skade på jer.
Som du vil, Aes Sedai.
Overhold disse eder,
og bed kommende generationer gøre det samme.
Efterlev Bladets vej.
Sværg det.
Vi sværger denne ed, Aes Sedai.
Vi sværger ved vores knogler og vores blod.
Aiel vil altid følge Bladets vej.
Vi sværger ved vores knogler og vores blod.
Det er en ære at tjene dig,
en ære for os alle.
Er du bange, skat?
Alting skal nok gå.
Alting skal nok gå,
og alskens ting
skal nok gå.
Forsvind fra de levendes rige.
At lede er at vide, hvor man kommer fra,
at forstå blodet i ens årer.
Hvert skridt frem er et skridt tilbage i tiden.
Det er en smuk sang.
Du er herfra, ikke?
Jo, Aes Sedai. Min familie dyrker stadig disse marker.
De bringer høsten ind nu.
Du bør besøge dem.
I dag er for vigtig for dig, ikke sandt? Jeg kan gøre det i morgen.
I morgen?
I morgen vil alting være anderledes.
Jeg ved, jeg ikke bør spørge...
...men hvad er det,
du har fundet?
Den tyndeste del af Mønsteret.
Et sted, hvor jeg tror, vi kan slå igennem og finde det på den anden side.
Og hvad er det?
En kraft,
der kan bruges af mænd eller kvinder.
Den sande kraft.
Det vil ændre alt.
Kan du forestille dig dét? Det er noget, som enhver kan bruge.
Ikke blot Lews Therin og Aes Sedai.
Selv dig og din familie.
De ville ikke behøve af høste manuelt.
Ja, men det føles godt. Jeg kan ikke forklare det.
At mærke hveden, man dyrker, mellem hænderne.
At have jorden, man har pløjet, under sine fødder...
Det føles godt.
Gå.
Besøg din familie.
Syng din sang.
Er du sikker?
Intet er vigtigere
end at holde fast i dem, man elsker.
Forfædre.
Bladets Vej.
Edsbrydere.
-Nej! -Dine forfædre.
Aviendha.
Undskyld.
Jeg forstod det ikke.
Angående sværget. Bare...
Forstår du det nu?
Nok til at vide, jeg aldrig vil forstå det helt.
Så du...
Så du Moiraine?
Hun er...
...stadig derinde.
Hvor skal du hen?
Tilbage.
Til teltene?
Skal du ikke det?
Ikke uden hende.
Som du vil, vådlænder.
Forsvind fra de levendes rige.
Du kan ikke bekæmpe os alle, Moiraine.
Hjulet vil dreje tusindvis af gange.
Ting, der er dine, og ting, der ikke er.
Moiraine.
Tårnet vil aldrig bukke sig for dig!
Der er gået syv dage.
Aviendha kom tilbage forleden.
Vi bør gå efter dem.
De ville have, at vi bliver.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen