„Hle, jak dobré a jak příjemné je, když Boží lidé spolu žijí v jednotě!“
- Žalm 133:1
Pane,
díky tvé milosti jsme přežili
další dlouhou zimu.
Byla by hanba nepoděkovat.
Naše komunita strašně trpěla.
Nekonečné záplavy, třeskutá zima.
Skoro vše, co jsme postavili, smetla voda.
Skoro.
Ale ne všechno, chvála Bohu.
Dodržel jsi naši smlouvu.
A přesto...
když Abraham držel čepel nad svým synem, tvůj anděl ho zastavil.
Ale mého syna
jsi nechal obětovat pro naše štěstí.
Mého syna
a mou drahou Lenore.
Netroufám si zpochybňovat tvou vůli, Pane,
ale možná bys mi mohl říct, proč jsi mi vzal rodinu.
Ulehčilo by to utrpení těchto dnů.
Zkouším číst evangelia,
ale přes slzy nevidím.
Snažím se najít útěchu v naší komunitě,
ale jejich hojný život, manželky, děti...
se mi hnusí.
Jejich laskavost, jejich lítost se mi hnusí.
Nechci jejich laskavost. Chci...
otřást celým světem.
Chci vědět, proč jsi mi vzal syna.
Prosím, Pane,
odpověz mi jen tentokrát.
Tvá vůle, ne má, bude vykonána.
Budu ti říkat Milesi, což znamená milosrdný.
Neboť Pán se nade mnou slitoval,
a vyslyšel mé modlitby.
Ježíši, něžný pastýři, slyš mě.
Požehnej dnes večer své ovečce.
Skrze temnotu buď blízko mě.
Sleduj ho, jak spí až do rána.
Celý tento den mě tvá ruka vedla
a děkuji ti za tvou péči.
Už jdou.
Jen klid.
Co mi chceš říct? Lapáš po dechu.
Co je? Řekni.
Vidím na tobě, že mi chceš něco říct.
Poutníci.
-Rozbil se jim vůz... -Dobře.
Tak se na to pojďme podívat.
Dobrá.
Jak jste na tom se zrakem, pane?
Posledních pár měsíců mám vše rozostřené.
Ale Pán mě ujistil, že bude vše v pořádku.
Dobré ráno, poutníci.
A Bůh vám žehnej.
Odpusťte, reverende, ale my ne...
Odpusť mi, poutníku.
Svým bližním radím mluvit jazykem našeho nového domova,
ale sám občas sklouznu ve zmatení ke starému...
jazyku.
Vítejte.
Míříme do města jménem Grass Valley.
Prý je asi 50 mil severně od Sacramenta?
Naši lidé přišli z Oregon City.
Jestli si vzpomínám...
Obávám se, že máte před sebou dlouhou cestu.
Jste samozřejmě vítáni k odpočinku v naší komunitě.
Pošleme muže, aby zjistili, jestli se váš vůz dá zachránit
a přepravit vaše zásoby.
Nebojte.
Jsme komunita oddaná Bohu.
Všimněte si, že říkám „Bohu“, ne „církvi“.
Jsem Starší.
Neříkáme si tu jinak než bratře a sestro.
Jediným naším zákonem je Bible.
A v ní se praví,
že máme vítat cizince, jako by byli samotný Kristus.
Jmenujeme se Eidolon.
Je to starobylé slovo pro dokonalost.
Ale přesvědčíte se sami.
Milesi! Pojď.
Pojď.
Držím tě. Pevné ruce...
Kde je Epps?
-Epps přichází a odchází, jak se mu zlíbí. -Buď laskavý, Jamesi.
Epps o hodně přišel. Má srdce zlomené smutkem.
Jeho smutek mi nevadí, Coro.
Jsme si tu všichni rovni,
ale Epps se ujal vedení.
Byl takový vždycky, i přes svou dobrotu.
Ale teď se zdá, že si myslí,
že ho Bůh má radši kvůli jeho ztrátě.
Bratři, sestry.
Báli jsme se o tebe, bratře Eppsi.
Podávalo se jídlo a tvoji hosté byli osamoceni.
Pán promlouval o těch nově příchozích.
Znepokojivě. Musel jsem se pomodlit.
-Nejdřív musíme opravit jejich vůz. -A proč?
Oregon vypudil jejich rod na samém počátku
a celá země je kvůli nim rozpolcená.
No tak, Luthere, oni válku nezačali.
Neříkám, že začali válku.
Ale nemůžeš popřít, že zemi rozdělili na dvě části.
Protože tak to je.
Bratři, sestry!
Co to děláte?
Přestaňte s tím.
Vraťte se do postelí!
Přestaňte s tím.
Odpusť mi, Pane,
ale musím se znovu zeptat na ty nově příchozí.
Nejsem si jistý, co mi radíš.
Chápu, ano...
To je moje modlitba...
přesně,
abych byl silný.
Abych překonal vlastní odpor a otevřel své srdce.
Ale jistě...
Jistě je potřeba dobrého srdce
spíš než pevné rákosky a pěsti?
Ano, samozřejmě.
Udělám, co bude v mých silách.
Kdo svou dlaní odměřil vody?
-Ty nejsi poradce Páně. -Nejsem, ale...
-Proč musí být všechno... -Ve studni není voda.
...s tebou hádka, bratře Luthere?
Tvůj nový přítel je nezdvořilý, Eppsi.
Ne, očividně se bojí přistoupit. Prosím.
Pojď.
Nechci vás rušit, pánové.
Se ženou si říkáme,
jestli by bylo možné spravit náš vůz?
Vaší pohostinnosti využíváme už týden.
Nechceme váš obtěžovat.
A se ženou rádi...
pomůžeme.
Nechceme milodary.
Své hosty nebudu nutit pracovat.
Ale Pán mi radil,
abych v tomto případě projevil sílu.
Vaši nabídku přijímám.
-Děkuji, pane. -Starší Epps ti řekl,
že mluví s naším Pánem?
No, náš Pán...
s námi mluví po svém,
a kdy to uzná za nutné.
Uvidíme, na co budeš nejlépe...
Tvůj přítel může urovnat náš spor.
Co tě to napadá?
Léto bylo velmi suché.
Potřebujeme druhou studnu.
Vykopali jsme už 6 metrů a vodu nenašli.
Ale tady je nejměkčí půda.
Jinde by to byla dvojnásobná práce.
Co máme dělat?
Prosím.
Ano, pane. Promiňte, pane.
Ještě pár metrů
a tu vodu najdete, pane.
Také mluví s Bohem.
Rád vykopu ten zbytek, pokud to vyřeší váš spor.
Vyhovuje to našemu Pánu, Eppsi?
Ano.
Martho,
říkáme si, kde ses naučila tak dobře a rychle šít?
Před lety mě to naučila máma.
A jakým jazykem tvoje matka mluvila, když jsi byla malá?
Nejsem si jistá, že vám rozumím.
-Celá rodina mluví anglicky. -Asi myslela před angličtinou.
Odkud jsou tvoji lidé.
Jako my mluvíme holandsky.
Asi to bylo tak dávno, že jsme to zapomněli,
ať to bylo cokoli.
Teď jsme asi prostě Američané.
Jak vyjde to dítě?
Mladá Fenna se ptá, jak vyjde to dítě ven?
Z tvého břicha, víš?
Vyjde jinak?
Jako koník?
Vstane a odejde, jako hříbě?
Ten Afričan to narafičil. Viděli jste to sami.
Naše modlitby nejsou vyslyšeny týdny,
ale on vodu najde na první pokus?
-Jak je to možné, Eppsi? -Proč se ptáš Eppse?
-Jsme si tu všichni rovni. -Luthere...
Ale on je jediný, kdo mluví s Bohem.
-Luthere. -Epps je prorok!
Tak proč se ho ti Afričané nebojí?
-Možná vidí slabost. -Poslyšte!
Všichni naši muži nás chránili a vedli strašlivou bídou.
Když nemohli najít vodu, možná ji nemohli najít
křestané.
Třeba jde o černou magii.
Je to připomínka,
kde musíme hledat moudrost v době bolesti a...
zmatku.
Leviticus 25:
„A můžete brát z přistěhovalců, kteří u vás pobývají jako hosté,
ti budou vaším vlastnictvím.
Ale pokud jde o vaše vlastní krajany,
nikdo nebude nad druhým surově panovat.“
Dělám si starosti, Pane.
Pýcha je smrtelný hřích,
ale na dnešní schůzi...
cítil jsem...
Vím, že sis mě vyvolil pro svou milost, Pane,
ale vzít veškerou tu slávu na sebe by byla...
spravedlivá odměna?
Sláva?
Kde je sláva v tom zacházet s těmi Afričany,
kteří k nám přišli pro pomoc v nouzi, jako s pouhým majetkem?
Ne.
Ne, ta pasáž je zcela jasná, Pane.
Ano, tvé slovo je zcela jasné, ano.
Ano.
Budu následovat tvé slovo s radostným srdcem.
Potřebujeme aspoň tři další várky.
Počkej.
Nepřidělávej nám práci. Ty cihly poskládej.
Takovou lenost jsem neviděl.
...zatvářila kysele, kdyby mě slyšela,
ale slečně Lindeové se zase opozdily její dny
a už není počestná.
Jsem vděčný za ta vidění, Pane.
Že vidím vnitřní pravdu, i když můj pozemský zrak mizí.
Zahrnuješ mě dary.
Služba tobě nám všem přináší slávu.
A jak říkáš,
pýcha věrného služebníka není hříchem.
Jsem víc než jen služebník?
Bratr?
Jsem pro tebe bratrem?
Mám jen jedno přání.
Abys vymazal poslední pochybnosti z této zlomené duše
a dovolil mi vidět jasně moudrost tvé cesty.
Sestro.
Milesi?
Milesi, upadl mi křížek.
Zase praskl řetízek.
Milesi?
Upustil jste to, pane?
Jak dlouho tam stojíš?
-Co jsi viděla? -Nic.
-Já ne... -Nejsem tvůj Grafton,
aby mě vyvedl z míry neřestný úsměv.
Co jsi viděla?
-Pane, poslední, co... -Ze všech zel v tomto padlém světě
je předstíraná nevinnost nejzákeřnější.
Udělali jste ze mě hlupáka,
vy oba.
Pán se mě snažil varovat.
-I Luther to viděl. -Prosím, pane...
Ty se mi vysmíváš! Směješ se mému způsobu života.
Zesměšňuješ vše, co jsem v této nenávistné poušti vykonal.
Myslel jsem, že jste zkouška,
ale Pán měl pravdu.
Přišli jste mě zlomit.
S manželem jsme bezmocní, pane. Jsme vám vydáni na milost.
Pokud chcete, abychom odešli, splňte svůj slib a spravte náš...
Ty si budeš poroučet?
Jak se opovažuješ!
Možná jste ten slib nikdy nechtěli splnit.
Možná jste nás sem s manželem nalákali,
abychom se udřeli k smrti
pro vás a vaši dokonalou komunitu.
Styďte se.
-Všichni se... -S manželem?
Nevidím žádný zlatý prstýnek.
To ty by ses měla stydět!
Grafton není tvůj muž o nic víc,
než je kanec manželem
břichaté, kvičící...
-Pusťte mě! -Dejte od ní ruce pryč!
Ne! Martho!
Tady držíme všechna rodící zvířata.
-Pomoz mi, Graftone, prosím. -Martho!
Prosím.
Tak dobře.
Martho, podívej se na mě.
Dobře.
Teď to cítím, Pane.
Cítím ten oheň,
který jsi v mé duši svou láskou zažehl.
Cítím vztek, který spálil Sodomu.
Cítím spravedlivý hněv,
který pohřbil Zemi pod vlnami vyššími než nebe.
Budu tvým nástrojem, ano.
Budu tvým mocným nástrojem, ano.
Budu nástrojem tvojí moci.
Jsme zde, abychom vynesli rozsudek...
ve službě Pánu.
Luthere,
uveď, čím se provinili naši obžalovaní.
Krádež koně.
Ten kůň je náš.
-Lháři! -Zloději!
Nemůžete být slušní a nechat nás odejít?
Slušní?
Vidíš, k čemu jsi nás dohnal?
Slabost plodí slabost.
To tys pustil toto zlo k nám.
Bratr Luther má pravdu.
Ale ptám se tě, bratře.
Copak Pán nenapravil mé chybné myšlení?
Neřekl nám snad skrze písmo svaté,
že jsou náš majetek?
Tak jak s nimi máme naložit?
Bratři a sestry, postupujte opatrně.
Ježíš jasně praví,
že kdo nepřivítá cizince, bude zatracen.
Zatracen do pekla!
V písmu se vyznáš, sestro.
Ale my je přivítali
a oplatili nám to krádeží.
Pán mi sdělil svůj rozsudek, bratře Luthere.
A Pán také přikázal, abys ho vykonal ty,
můj drahý bratře.
„Pán na vás sešle slepotu...
a pomatení mysli.
Vyžene vás do země neznámé vašim předkům.
Budete vysmíváni a proklínáni mezi národy.
A vaši synové a dcery
budou odvedeni do zajetí.“
Pán vyjádřil jasně své úmysly s africkou rasou.
Poštval proti nim veškerý lid.
Pán zbarvil Zemi rudě
jejich špinavou, zhoubnou krví.
Takže je musíme potrestat, jak Pán přikazuje.
Oslepte je, praví,
a tak jsme je oslepili.
Proklejte je, praví,
tak jsme je prokleli.
Vyžeňte je, praví.
A tak
je musíme vypudit...
jako naše moudré tělo
vypudí každou nečistotu, která nás sžírá zevnitř.
Ty!
Jsi prokletý!
Proklínám tě!
Hrdý, odporný, nedobrý muži!
Prokletí! Prokletí!
Nevím, jak to, že slovo Páně nevzplane
při zvuku tvé zkaženosti, ty Bílý ďáble!
Oheň a síra dští na vás shůry navěky!
Poslechl jsem,
splnil každý příkaz.
Může to takhle skončit?
Tohle není konec.
Milesi?
Tohle není konec, můj nejvěrnější služebníku.
Kdo jsi?
Jsem ten, kterého uctíváš ve svém srdci.
Odpověděl jsem, když on mlčel.
Jsme provázáni.
Setkám se s tebou jen proto, abych umřel?
Modlil ses, abys zvítězil nad smrtí,
a tak to bude.
Modlil ses, abys otřásl světem, a to taky uděláš.
Věděl jsem, že to takhle bude.
Řekni mi svou vůli, Pane.
Vidíš, jak to s nimi je.
Všechno, čeho se dotknou, zničí.
Musíš je zničit první.
-Řekni mi jak, Pane. -Cestu jsem ti už ukázal.
Rána v srdci je jako dveře.
Projdi dveřmi a zlom jim srdce zevnitř.
Když je zlomím zevnitř,
porazím tak smrt?
S jejich zlomenými dušemi si vysloužíš věčný život.
A takovou moc má člověk jen ve snu.
Ale když se ti je nepodaří zlomit,
bude zatracena tvá vlastní duše.
Když jim nepřineseš utrpení,
budeš trpět sám.
Když jim neuděláš ze života peklo,
okusíš ho sám.
Přijímáš tyto podmínky?
Tak mě vezmi za ruku
a naše smlouva bude zpečetěna.
ONI
Překlad titulků: Ludmila Vodičková
Kreativní dohled Kateřina Hámová