ONI
Paní Emoryová,
zdá se, že thorazine vám prospívá.
Tohle místo je útočiště, nemyslíte?
Dnes máme skvělou návštěvu, doktorko Moynihanová.
Dobrý den, paní Emoryová.
Prý pořád odmítáte jíst, Lucky.
-Nechala mi tohle... -Pro vás jsem paní Emoryová.
Moje rodina.
Kdy uvidím svou rodinu?
-Co jsme říkali o rozrušení? -Já nejsem...
Nejsem rozrušená.
Hodná.
Učte se navzájem, Ello Mae.
Dám na ni pozor, doktorko!
Dávej si pozor, Lucky.
Má velké štěstí.
Úřady ze Severní Karolíny tu událost potvrdily.
Takový smutný příběh.
Vězení pro ni není to pravé místo.
Má zdravotní problém, není zločinec.
Potřebuju s ní mluvit.
-O tom, co udělala vašemu synovi? -Nic mu neudělala.
-Ovšem. -Odvezli ji tak rychle,
že jsem jí nestačil říct, co potřebuji.
Co jste jí chtěl říct?
Pane Emory, tohle chování už jsem viděla. Specializuji se na něj.
Věděl jste, že několik černošských žen,
některé v horším stavu než vaše žena,
sem přišly po hrozných činech?
Moje léčba se ukázala jako velmi úspěšná.
Rozhodně jí nepomůže, když sem budete chodit každý den.
Potřebuje vědět, že jsem přišel.
Že se na ni nezlobím. A že chápu...
Myslím, že chápu, proč to udělala.
Časem jí to řeknete.
Teď ji to jen rozruší.
Já svou ženu znám.
Tohle je nedobrovolný pobyt. Víte, co to znamená?
Že si ji tu můžete nechat, jak dlouho chcete.
Jak dlouho bude potřebovat.
Abychom jí pomohli.
Aspoň ji nechte vidět její holčičky.
-Potřebují vidět svou mámu. -Po tom, čeho byly svědky?
Nejsem dětská psychiatrička, ale to by je zničilo.
Na dcery se zaměřte vy.
Jak se drží?
Děti jsou odolné.
Řeknu jí, že jste se zastavil,
a že se s děvčaty držíte.
Ale soustřeďte se na uzdravení.
Jak ji léčíte?
Hlavně naslouchám.
DEN DEVÁTÝ
Udělal jsem ho, jak ho máš ráda.
S mlékem a dvěma cukry.
Asi je stejně horké.
Necháme ho trochu vychladnout.
Všimla sis té tapety?
Poznáváš ji?
Chvíli mi trvalo najít stejný vzor,
ale dokážu být dost odhodlaný.
Podívej,
tvoji velikost jsem musel odhadnout.
Koupil jsem ti pár věcí v růžové.
Nenosíš dost růžovou.
Nedři si je, Betty.
Nemusíš se bát.
Víš? Svázal jsem tě
jen pro tvou ochranu.
Dej mi ruce.
Krém na vemena. Používám ho na struky prasnic.
Zahojí ty modřiny.
Dej mi ruce.
Jsem George. Přece mě znáš.
Jsi dobrá žena, Betty.
Já se také považuji za dobrého člověka.
Vím, co by si o naší lásce řekli lidé,
kteří to nemohou pochopit.
Vdaná žena utekla s mlékařem.
Vím, že se to zdá přehnané.
To nic.
Uvidíš.
Chci, abys věděla,
že jsem připravený, až budeš ty.
Tak jo.
Šel po tom rychlém míči a nedostal se tam včas.
Rozhrkala jsi to?
Ne, jen jsem to přinesla z lednice.
-Co je? -No, víš... Já jen...
Máme nějaké úspory.
Kam tím míříš? Vsadím se, že k ničemu dobrýmu.
Co kdybychom se přestěhovali?
S tímhle vším se nám nikdo nemůže divit.
Slyšelas, co říkala Betty?
Slečna Všemohoucí si myslí, že je lepší než všichni ostatní.
Vsadím se, že utekla.
Vsadím se, že si někoho našla a zdrhla.
To nevíš.
Je tady jediná z nás, co měla kuráž.
Teď chceš utéct?
-Zklamala jsi mě. -Marty!
-Klepej! -Viděls to?
„Comptonský seržant zastřelen.“
-Ježíši! -Myslí, že to byl gang.
Co jsem celou dobu říkal? Tohle všechno je na nás.
Proč nezajdeš do banky? Třeba...
Neotravuj s tím!
Vsákne se to a moje děcko bude zbabělec.
Co ty? Taky chceš utéct?
Oba jste baby.
Jdu do toho, Marty.
Haló?
Ne, nic. Ani hlásku.
Nebylo by divu.
Víš, jak se k ní Clarke choval.
Mezi námi děvčaty,
Marty si myslí, že Betty unesl ten barevnej.
No, znáš Martyho. Když si něco vezme do hlavy, tak...
Neudělá to. Už jsem to zkoušela.
Já nevím. Tohle všechno...
Můj doktor říká, že ten stres není dobrý pro dítě.
Proč to říkáš? Nevím, jestli to můžeme říct jistě.
Myslíš?
Paní Beaumontová...
Arnette...
Co udělali...
Co se ti stalo?
Viděla jsem ho.
Toho muže.
Mluvil se mnou.
A skrze mě.
Když tě donutil ublížit tvé rodině,
mluvil s tebou?
Řekl mi, že mi může přikazovat.
Znal písmo.
-Mluvil, jako by byl nějaký bůh... -Paní Emoryová.
Jen že tady nesmíte být.
Já ji znám. Já jen...
Pojďte, nechci potíže.
-Co jí udělali? -Jste na dobrém místě.
Je tu pár barevných žen, víte, problémových.
Ale doktorka...
Specializuje se na jejich léčbu.
Aby se cítily lépe.
Cítí vůbec něco?
Přestaň se mnou mluvit.
Pane, můžete prosím něco vzkázat mé rodině?
Prosím?
Jen jeden telefonát.
Paní Emoryová,
paní doktorka naslouchá.
Když jí to vysvětlíte,
určitě vás nechá jim zavolat.
Prosím.
Co kdyby šlo o vaši rodinu?
Byl byste tu zavřený celé dny a oni by si dělali starosti.
Kdybych to byl já, a bál jsem se o svou rodinu,
křičel bych z plných plic.
Nevzdal bych se.
Děj se co děj.
Moc ti to sluší.
Děkuji, Georgi.
Co?
Nic.
Jen...
Tohle je...
hezké, že?
Prosím.
Nevěděla jsem, že jsi tak dobrý kuchař, Georgi.
Abych byl upřímný, umím uvařit jen dvě věci,
a jednu z nich právě jíš.
Nejsem vybíravý.
Cokoli uvaříš, budu zbožňovat.
Na...
budoucnost.
Na budoucnost.
Je to Chablis. Z Francie.
Nechutná ti?
Já jen...
Do vína si dávám kostky ledu.
Ale to nic.
To ne.
Tohle je teď tvůj domov.
Ty jsi idiot, Georgi.
Věci budeš mít tak, jak je máš ráda.
Já se bojím.
Já vím.
Pojď sem.
Nic se neděje.
Jen si vezmeme pár věcí a pojedeme.
Musíme se vrátit k tetě Hazel?
Ano. Jen na chvíli.
Je dobré mít kolem sebe rodinu.
Musíme zůstat nablízku,
aby nás máma našla, až přijde domů.
Nechci, aby se vrátila. Ublížila mému bráškovi.
Ne, mluvili jsme o tom.
Pojď, Gracie. Pomůžu ti.
Vezmeme si naše věci.
COMPTONSKÝ SERŽANT ZASTŘELEN
Hej, dehťáku.
Takže, Georgi...
-Jestli máme být spolu... -Je to osud, Betty.
No, držet mě pod zámkem pod zemí není pro mě...
Pro nás dobré.
Máš pravdu.
Ty jsi tak chytrá.
Možná bych mohla bydlet s tebou v domě jako normální...
Jestli je to opravdová láska,
nemáš se čeho bát.
Ještě víno, Betty?
Dobře, Georgi.
Je mi líto, že to tak cítíš.
Cesta pravé lásky není nikdy bez hrbolů.
Dokážu ti to, když budu muset.
Jestli mě nemiluješ, jestli chceš odejít...
bude to ta nejtěžší věc, jakou jsem kdy udělal,
ale miluju tě dost na to, abych to risknul.
-Tati? -Tati!
To teda fakt zírám, hele, kdo se vrátil.
Táta je doma.
Nech ji na pokoji!
Už nám řekneš, kde je Betty?
-S tou ženskou jsem nikdy nemluvil. -Nevěříme ti.
Prosím, nech nás být.
-Gracie! -Hlídej ji, Earle.
Ne, hele. Hele!
Na mě. Miř na mě.
Jsou to jen děti. Vyřiďte si to se mnou.
Nechte je jít a vyřiďte si to se mnou.
Mazej.
Fajn.
Buď ty...
nebo ta šílená mamina, co tady bydlí,
něco víte.
-Ne, pane. -Já nevím.
Ne! Ta ženská...
-Jmenuje se Betty. -Dobře, Betty.
Nikdy jsme spolu ani nemluvili.
Nikdy.
Pane, ne!
Hej!
Kolik ti je, holka?
-Čtrnáct. -Čtrnáct?
-Hej! -V psích letech jsi prakticky dospělá.
Drž se od ní dál! Slyšíš?
Vezmi malou Topsy do sklepa.
-Gracie. -Pojď.
-Ne. -Hej!
-Tati! -Gracie!
Tati!
Slez tam!
Jsi tvrdej kokosák, to se ti musí nechat.
Udělej nám něco k jídlu.
Proč čučíš na něj? Běž!
-Earle, vezmi ji do kuchyně! -Běž, zlato, to nic.
Umíš vařit?
Jo.
Tak to je výhra.
Koukej vařit.
Chytrý.
Dělej.
Nechte mé dcery jít.
Sedíš tu každý den a koukáš na Betty.
Je atraktivní. Kdo by se ti divil.
-Blbost! -Říkáš, že není?
Víte, že nemám nic společnýho s tím, kde je.
-Jo, ale něco víš. -Ne, pane.
Seš snad doktor, nebo co?
Jen pracující muž.
Jako vy.
To těžko.
Jsem inženýr.
Vysoká a tak. Kolik to sype?
Nóbl dehťák, co musí žít mezi spodinou.
Prosím.
O ten dům se nezajímám.
Ty možná ne.
-Co to má znamenat? -Ta tvoje bláznivá žena.
Všichni vědí, že zabila dítě.
-Tak se to nestalo. -Dostali jste to snad s domem?
Chceš vědět, co se stalo?
Naše dítě zabily nějaký bílý huby.
To se stalo.
Fajn, dehťáku.
Tak fajn.
Dovolte mi vidět rodinu.
-Dovolte mi je varovat. -Nechtějí vás vidět, Lucky.
-Co? -Bojí se vás.
A upřímně se jim nedivím.
-Jak to víte? -Mluvila jsem s vaším manželem.
Souhlasil, že bude lepší vás nerušit.
Ne.
Ano.
Co děláte těm ženám?
Starala jsem se o tucty černých žen.
A chápu, že tlak, kterému čelíte,
je jiný než u normálních žen.
Poslouchej mě, ty mrcho.
Možná bylo špatné, co jsem udělala, ale svému dítěti jsem neublížila.
-Byla to bílá mrcha jako ty! -Pojďme.
-Ona zabila mé dítě! -Doufala jsem, že jste na tom lépe.
Nechte mě vidět rodinu!
Pane...
Ani nevím, jak se jmenujete.
To není moc sousedské.
Ale vím, že jste otec...
A viděl jsem vaši ženu...
Mou ženu si neprohlížej.
Vím, jaké to je,
když je chcete chránit.
-Ale máte pocit, že nemůžete. -Co to má znamenat?
Tak to nemyslím.
Vedl jsem si skvěle,
než ses ukázal ty a tvůj vrh.
To je pravda.
Roztáhni prsty.
Dělej.
Tati, nedělej to! Tati!
-Nech ji! -To si piš, že to udělám.
Miř na ni, Earle.
Dobře. Fajn.
No vidíš.
-Takže netušíš, kde Betty je? -Nevím! Já to nevím!
Nevím to!
Kam jdeš, Chapmane?
Zůstaň ležet!
Drž, hochu.
Jen drž.
-Tati! -Tohle nechcete.
Bůh to nechce.
Pořád můžete odejít.
Vaši lidi možná mají vězení rádi, ale já moc ne.
Zvedni ho.
Tati! Tati!
Holky, nedívejte se!
Pusťte mě!
Sakra!
Táhni!
Haló?
Proč jsem...
Haló?
Lucky...
Pomozte mi!
-Lucky! -Prosím.
Jestli si budou myslet, že začnete zase vyvádět...
Odpočiňte si.
Ale oni to nechápou.
-Víte, že nejsem blázen! -Lucky...
Nechcete dostat do potíží i mě, ne?
-Můžete mi to sundat, prosím. -Je to jen preventivní opatření.
Abyste si neublížila.
Před dnešním zákrokem.
Co?
Jste tak mimo. Doktorka to chce udělat co nejdřív.
Celé to prospíte.
Abych byl upřímný, je to tak nejlepší.
Ach, ty černá prasnice.
Kéž bys mě poslechla.
Tvoje děti mě poslouchají.
Znají své místo.
Ale ty...
Jaká černá magie tě stvořila?
Jaká zvrácenost ti umožňuje bojovat
proti spojenci, kterého mám?
Nech mou rodinu na pokoji!
Lucky.
To je vážně ironické jméno.
Myslíš, že zbytek tvé rodiny mě nepustí do hlavy?
Do jejich povolných,
zkažených černých srdcí?
Ach prasnice,
než tě opustím
na tomto místě,
se budou navzájem
trhat na kousky.
Ne!
Tvoje síla v této zkoušce
si u mě vysloužila milost.
Nechám je, aby ti vzali mozek.
Ušetřím tě vědomí, že jsi kdy rodinu měla.
A to milosrdenství je blízko.
Ale prozatím
musíš přemítat o své zkaženosti,
zatímco já se budu těšit svým dílem.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková
Kreativní dohled Jan Táborský