DAG 6
NEGERHIMMEL
Ska vi inte åka till skolan?
-Hade du på radion, pappa? -Nej.
Såklart vi ska åka till skolan.
Det är Gracie Jeans första dag.
-Redo? -Ja.
-Vissa människor är vad? -Dårar.
Just det.
Så vi åker och bryr oss inte om dårar eller dårskap, okej?
Gå direkt till bilen.
Lyd era lärare.
Lås dörren.
Jag vet, älskling.
-Se på den här skiten. -Titta på mig.
-Ge dem inte det nöjet. -Åt helvete med dem.
Du,
vi har tre alternativ.
Jag kan antingen gå in, hämta pistolen och döda vitingarna.
Jag hamnar i fängelse och flickorna tas ifrån dig.
Jag är inte såld på det alternativet.
Två, jag stannar hemma med dig.
Första veckan på jobbet?
Du får sparken och...
Vad var det första?
Titta på mig.
Efter allt vi har varit med om,
vad tror de att dockor kan göra?
Jag kör flickorna till skolan, sen åker jag till jobbet.
Du går in och låser dörren.
Okej.
Vi klarar det här.
-Vad kallar du det här? -En början.
-Är korset för extravagant? -Jag vet inte vad du menar.
-Mina barn såg det där. -Vems fel är det?
Det här är mitt... Vårt hem.
Det är viktigt att en person vet sin plats.
Jag själv hade aldrig
bott på en plats jag inte var välkommen på.
Helt ensam.
Du är helt ensam nu.
Dina grannar hinner inte hit.
Är det ett hot?
Jag vet inte vad du menar.
Är allt okej, Betts?
Bara bra, raring.
Bara bra.
Varför skulle du bo nånstans där du inte är välkommen?
Allvarligt.
Solsken.
Jasmin i luften.
-Jag börjar gilla det. -Och en familj att tänka på.
Ser du?
Du hittade svaret helt själv.
-Mina barn hade inte... -Tur att du inte har några.
Inte sant?
Flytta härifrån, mrs Emory.
Bättre än såhär blir det inte för er,
och det kommer bara att bli värre.
Du vet,
det som är bra med grannar, mrs Wendell,
är att du vet var jag finns.
Tack, Emory.
Vi ses på festen.
Det är en fest i eftermiddag. De är alltid så tråkiga.
En massa högfärdiga typer. Du hade inte gillat det.
Jag hade inte gått om jag inte behövde. Njut av en kort dag.
Tills nästa gång.
Hejsan.
Jag kan ta det långsammare, eller skriva ner det.
Vi ska sälja.
Ta en närmare titt på avtalet ni skrev under.
Det är inte ett vanligt leasingavtal.
Det finns inget banklån
och skulden amorteras utan att kapitalet ökar.
-Amorteras betyder... -Betyder att det är ocker.
Den förra färgade familjen som jag placerade i Compton genomled samma sak.
Familjen Johnson på Thorson Avenue.
Det finns nya negerfamiljer som gärna flyttar hit.
Ni kommer snart inse att ni inte är ensamma.
Tänker du varna dem för vad som väntar?
-Comptonpolisen. -Sergeant Wheatley, tack.
Det fungerade.
Det du sa häromkvällen.
Den där kvinnan...
De där människorna...
Så oförskämda, George.
Vad hände?
Jag vet inte, mrs Wendell...
Det du sa på mötet...
Jag måste vara ärlig,
jag tänkte på det du sa hela natten.
Tänkte på...
...allt du sa.
Om ord vore handlingar...
När jag var i Korea,
gjordes ibland saker som behövde göras.
Och...
...det krävs en speciell slags man
för att göra speciella saker.
Vet du vad som hade gjort mig glad?
En ledig dag.
En dag då jag inte behövde fatta ett enda beslut.
Då kunde någon annan ta hand om allt.
Hela den här röran.
-Jag borde... -Jag bara babblar.
Jag har uppehållit dig. Seså.
Tack för leveransen och besöket.
Alltid ett nöje, aldrig tråkigt.
Min mor brukade säga så.
Om du behöver något, Betty,
av mig,
vad som helst,
tveka inte att fråga.
Vi sticker.
Jag vill visa dig något.
Kom.
Kom igen.
-De vet att vi är på lunch. -Vem?
Här.
-Vem där? -Spring!
Fort!
Spring!
Fort! In där!
Ursäkta för att jag kom förbi.
Ingen fara. Jag gillar sällskap.
Hemma i Georgia var det fullt med folk.
Dörren var alltid öppen.
Har du bott här länge?
Inte så länge. Några veckor.
Månader.
Tiden går fort här ute.
Kanske för solen alltid skiner.
Svårt att veta när morgonen slutar och kvällen börjar.
I North Carolina kunde man gå efter träden.
Mina flickor visste när middagen var klar efter skuggorna.
Träd... Jag saknar dem.
Låt höra.
Du kom inte hit för att prata om träd.
Du letade efter mig.
Är det så uppenbart?
Det är inte ofta man ser en annan neger i området.
Du verkar inte ha sett nån på länge.
Nej.
Jag vet hur jobbigt det kan vara.
Det här stället. Dessa...
...människor.
De har försökt allt för att få oss att flytta.
De skriker utanför dörren hela natten.
Lägger spikar på uppfarten.
Lade ett brev i brevlådan.
"Håll ett öga på era små... negrer."
Jag slutade sova,
äta.
Jag kunde inte gå ut.
Jag var rädd.
Det påverkar en mentalt.
Jag höll på att bli tokig.
Bekänn er till Herren...
Men det har blivit bättre.
Precis som han sa.
Han?
Mannen i den svarta hatten.
Vi är fria från demonisk besatthet!
För ingen demon kan korsa blodlinjer...
Jag ska berätta en hemlighet.
Amen!
Jag har gjort det förut.
Vadå?
Det de gjorde.
Knulla.
Varför är inte du med i laget?
Jag vet inte.
De har bett mig sen jag kom hit.
Så. Bättre.
Pluta med läpparna. Så här.
Blunda.
Du borde pröva det.
-Jag? -Varför inte?
Du är den vackraste färgade tjej jag har sett.
Som min mamma alltid säger:
"Du kan bli bättre.
"Du kan alltid bli bättre."
Vad gör du här?
Vem sa att du får vara här?
Jag måste till lektionen.
-Var bättre än dem. -Släpp mig, för fan!
Släpp mig!
Förlåt.
Jag borde inte ha tagit tag i dig.
-Du är en smart tjej. -Du känner inte mig.
Nej.
Jag vet att dina föräldrar inte hade tagit dig hit,
satt dig i den här skolan, men de här barnen,
om de inte ville hjälpa dig.
Först var jag rädd.
Men han lärde mig.
Han lärde mig att se saker som de är.
Jag slösade all min tid
på de elaka vitingarna utanför mitt fönster.
Det jag borde ha gjort var att ta hand om mitt hem.
Städa det.
Är det inte städat?
Sen jag var liten var jag rädd för smuts.
En lantflicka, rädd för smuts.
Kan du fatta?
Han visste det om mig.
Han sa att jag har förberett mig hela livet för denna dag.
Jag började med mig själv.
Ett bad varje timme. Jag gillade det.
Jag skrubbade och skrubbade.
Psaltaren 51:9.
"Rena mig,
"två mig vit som snö."
Och när jag var ren, rummet var rent,
och köket var rent...
Då var det dags att tvätta mina pojkar.
...träffade på en man...
En mors arbete är aldrig klart.
De ser lika gamla ut som min Gracie.
Hur gamla är dina pojkar?
Vad håller jag på med?
Mrs Johnson?
Går de i skolan?
Var är pojkarna, Roland?
"...bort dem från området.
"Där gick då en stor svinhjord och betade vid berget.
"De orena andarna bad honom:
'Skicka bort oss till svinen, så att vi kan fara in i dem.'
Det lät han dem göra...
Där är de.
Gud är där för att befria er.
Mamma, Herren kom.
Prisa Gud.
Prisa Jesus.
Lovat vare Hans namn.
Amen.
Vad?
Jag trodde det då aldrig.
Du har inte någon bourbon?
Kanske i mitt privata lager.
Tystnad, tack.
Som ni vet, i första världskriget
var jag infanterist.
Det var länge sen.
Andra slaget vid Marne och Somme,
och jag kom hem med alla delar i behåll.
Ingen dålig bedrift.
Men förra veckan vann vi en större strid.
Mina herrar, vi fick Pentagon-kontraktet.
Och det är tack vare er.
Och vårt sätt att tacka er
är att ge alla ingenjörer en procentandel av vinsten.
Tack. Ha en trevlig kväll.
Miss Betty. Den här vägen.
Elizabeth...
Hej, pappa.
Hur mår Janes pojkar?
Du har inte...
De mår bra.
Jobbiga. Som alla pojkar.
Och du och...
Clarke.
Och barn?
Nej. Vi kan inte...
Vi kan inte hitta...
Det har varit så mycket på sistone.
Säg inte att du måste jobba.
Nej, absolut inte.
Det är mycket i grannskapet just nu.
I...
Compton.
Du bor kvar där.
Du har kvar Ferdinand.
Självklart.
Jag ville ha kvar setet.
Han saknar Griselda.
Har du kvar...
Nej. Det var länge sen.
Varför kom du tillbaka?
Consuela berättade att du är här.
Hur står det till, mamma?
Någorlunda.
Jag kände knappt igen dig.
Tänk vad åren kan göra med en kvinnas ansikte.
Svara din far.
Varför är du tillbaka?
TACK FÖR ERT FORTSATT HÅRDA ARBETE
Henry?
Jag trodde du hade gått hem. Det hade jag gjort.
Ja, sir. Jag tänkte ta en drink först.
Mr Stoats skål var väldigt generös.
Ja...
Vi sitter tyvärr i en obekväm sits.
Sir...
Jag har inte berättat för Stoat. Förstår du?
Att min nya ingenjör är en...
Neger.
Precis.
Jag tänker bara högt. Det kanske passar senare.
Du har rätt. Obekvämt.
Bra. Jag visste att jag kunde lita på dig.
Det finns en bakdörr den här vägen.
Ursäktar du mig, sir?
Tack.
Mina herrar.
Henry Emory, sir. 370:e infanteriregementet.
Stred du?
Mot tyskarna -45.
Självklart.
Hejsan, svejsan.
Jag vill presentera Henry Emory.
Ja, låt mig...
Vad är ditt jobb här?
Ingenjör. Tog examen i Fayetteville.
Henrys familj har precis flyttat till Compton.
-Se där. -East Compton.
-Okej. -Stred ni i Arles, sir?
Ja.
Skyttegravarna ni grävde under första finns kvar.
Sket ni i dem? Det var allt de dög till.
Ja.
Jag önskar verkligen
att jag kunde ha stridit vid er sida,
men förbaskade plattfötter.
Jag ska inte störa.
Jag ville bara presentera mig.
Det har ni gjort.
Ni är en tillgång. Smart och modig.
Gömmer sig fler av er i buskarna?
Han är en oslipad diamant, sir.
Jag märkte det direkt. Han sviker er inte, mr Stoat.
Om vi lyckas sälja, även med förlust.
Med ett litet lån från er
kan vi hitta en plats utan alla dessa besvär.
Kanske här, i Hancock Park.
Vi kan komma på besök oftare.
Eller alls.
Du har inte kommit på besök på...
Jag minns inte sist, och nu?
Samma gamla Elizabeth.
På sju år har jag inte bett...
Clarke arbetar.
Vi vill inte ha välgörenhet, bara ett lån.
Innan det är för sent.
Bra att du kom till mig. Självklart kan jag hjälpa.
Kan du hämta mitt checkhäfte, Consuela?
-Genast, mr Haber. -Tack.
Är du säker?
Hon är tillbaka, Esther.
Ursäkta.
Tack, Consuela.
Du sover över.
Du har åkt så långt.
Vi har knappt fått besök.
Det här kan vänta tills efter middagen.
Ska jag tappa upp ett bad åt dig?
Skönt efter resan.
Jag borde...
Clarke blir orolig om jag inte...
Din mamma tror att du vill ha något.
Hon tror att det är orsaken till att du är tillbaka.
Det är det inte.
Ursäkta?
Jag har saknat dig.
Har du det?
Kan du bara skriva checken?
Jag önskar att du aldrig kommit tillbaka.
Jag måste visa en sak.
-Nu? -Ja.
-Men middagen? -Den kan vänta.
Kom, flickor!
Åt du kycklingen som jag lämnade åt dig?
Jag åt med en av killarna.
Den smakar alltid bättre dagen efter.
-Var var du? -När kom du hem?
För en timme sen?
Jag måste ha missat dig.
Desmond's hade rea.
Ta det lugnt med shoppingen.
Köket behöver nya tapeter.
Mönstren var hemska ändå...
Inte för att du märker något nytt här.
Jag försökte hinna till ditt möte.
Vårt möte. Alla var där, jag såg så dum ut.
Marty sa att det gick jättebra.
Vad var viktigare?
Släpp det bara.
Du verkar alltid ha något bättre för dig...
Titta här.
Ett mirakel.
El, gas, bilen som du ville ha, det bara finns.
Du jobbade för att betala allt, Clarke.
Kommer du få betalt för övertiden eller...
Jösses!
Okej.
Förlåt att jag inte kom till mötet.
Du behövde mig och jag är ledsen.
Clarke...
Jag behövde dig inte där.
Jag ville ha dig där.
Jag kommer snart.
Mrs Emory?
Jag vill att han ska få se det!
-Se? -Du vet vad jag pratar om.
Luck!
Ursäkta intrånget.
Var är dina barn, mrs Johnson?
Mina pojkar? De är med sin moster ikväll.
Skitsnack!
Nu räcker det! Luck!
Men jag såg...
Vad hände här tidigare?
Du försökte berätta.
-Du kan berätta. -Han kan inte berätta nåt.
Han har inte sagt ett ord.
Inte sen han återvände.
Seså, raring.
Men jag såg...
"De håller god vakt", viskade Dick.
"Låt oss återvända till landet, gode herre, svarade Greensheve.
"Vi står för öppet här, för se,
i det hårda vädret och de vita vågtopparna bakom oss,
kommer de se oss tydligt mot skummet.'
'Ni talar lugnande', svarade Dick.
'Iland, fort.'"
Gamle Dick ligger risigt till.
Greensheve kommer att rädda honom.
Eller så räddar han sig själv.
Undertexter: Victor Ollén