Думаю, хтось
хоче персиків.
Мама йде.
Я тут.
Агов, Сержанте.
Який гарний день.
Так.
Так, справді.
Ви загубились?
Ні, не загубилась.
Просто гуляла собі і побачила ваш прекрасний дім.
- Сержанте, ходімо. - Усе гаразд.
Диви, який. Хто тут хороший хлопчик?
Я тобі сподобалась, правда ж?
Минули ті дні
Коли моє серце було молоде й веселе
Закінчилась наша праця
На бавовняних полях
Мій тато мені її співав.
Люблю цю пісню.
А ви?
Я не знаю її.
Пішли з Землі
До кращих місць, я знаю
Я чую, як ніжні голоси кличуть
Старого… Чорношкірого… Джо…
Сержанте.
Я тут, крихітко.
Це ваша дитина?
Так.
- Як його звуть? - Честер.
Честер.
Думаю, вам краще піти. Зараз же.
Мій чоловік скоро повернеться.
Той чоловік, що поїхав з… двома маленькими дівчатками
близько години тому?
Ми бачили його.
Можна його забрати?
Перепрошую?
Вашого хлопчика.
Я б дуже хотіла його забрати.
Ви дасте його мені?
Ідіть геть. Ідіть.
Дайте його мені.
Я тут.
Вибач, Лак. То просто вибоїна.
Думала, вони лишились у Чатемі.
Це вже не Чатем, мамо.
Ні, Ґрейсі Джин, це…
Це більше не Чатем.
Молодець.
ВИ БУДЕТЕ МОЇМИ ХОРОШИМИ ДІВЧАТКАМИ.
МЕРИЛІН МОНРО
Там багато чорношкірих?
ДОРІС ДЕЙ
Звісно. Ти ж пам'ятаєш свою кузину Гейзел?
- Я пам'ятаю. - Ти…
Тебе ще навіть у планах не було, моя дівчинко.
Кузина Гейзел і ціла купа інших родичів живуть у Воттсі.
Що таке Воттс?
Гірше місце за те, куди ми їдемо.
- І там не так багато білих. - Слухай…
У них з Гейзел немає великого двору, де б міг бігати Сержант.
Або гаража, в якому помістяться не одне, а цілих два авто.
- У нас буде ще одне авто, татку? - Мабуть.
Скоро. Що скажеш?
Мабуть… колись.
Так. Татко покаже тим хлопцям
на фабриці, які ми, Еморі.
Я покажу тій школі, які ми, Еморі.
Школа буде вражена, коли ви там опинитеся.
Одного дня я буду вчителькою, як мама.
Як тобі, Лак?
Добре. Звучить дуже добре.
З 1916 ДО 1970 РОКУ МАЙЖЕ ШІСТЬ МІЛЬЙОНІВ АФРОАМЕРИКАНЦІВ
ПЕРЕЇХАЛИ ІЗ СІЛЬСЬКОЇ МІСЦЕВОСТІ НА ПІВДНІ СПОЛУЧЕНИХ ШТАТІВ
НА ПІВНІЧНИЙ СХІД, СЕРЕДНІЙ ЗАХІД ТА В ЗАХІДНІ РЕГІОНИ.
ПІД ЧАС ЦІЄЇ ВЕЛИКОЇ МІГРАЦІЇ БАГАТО ТЕМНОШКІРИХ РОДИН
ПРИВАБИЛА КАЛІФОРНІЯ, ДЕ ОБІЦЯЛИ РОБОТУ НА ФАБРИКАХ
І МОЖЛИВІСТЬ ЗАЛИШИТИ ПІВДЕНЬ ЕПОХИ ДЖИМА КРОУ ПОЗАДУ.
14 ВЕРЕСНЯ 1953 РОКУ ГЕНРІ ТА ЛІВІЯ «ЛАКІ» ЕМОРІ
ПЕРЕЇХАЛИ З РОДИНОЮ З ОКРУГУ ЧАТЕМ, ПІВНІЧНА КАРОЛІНА,
ДО КОМПТОНУ, КАЛІФОРНІЯ.
160 КІЛОМЕТРІВ ДО ПЛЯЖУ САНТА-МОНІКА
НАСТУПНІ ПОДІЇ ТРАПИЛИСЬ ПРОТЯГОМ ДЕСЯТИ ДНІВ У НОВОМУ БУДИНКУ РОДИНИ
НА ПАЛМЕР-ДРАЙВ, 3011.
ВОНИ
О, ні. Ти додала кукурудзяний крохмаль, як я тобі казала?
Мідж, ти бачила, що взагалі в тебе на кухні?
Не хвилюйся. У мене є ще в морозильнику.
Звісно ж. Ти мене знаєш.
Кларк сказав, що вони з хлопцями будуть удома після гри.
Ні, вони будуть вчасно. Вони не виграють. Вони ніколи не виграють.
О, йой… Вона нарешті це зробила.
ПРОДАНО — НА ПРОДАЖ — ТРАСТ НЕРУХОМОСТІ САУТЛЕНДУ — КОМПТОН
Вітаю.
Чорт би тебе драв.
Пані Вендел.
Думала, ви його не продасте.
Ціную вашу впевненість.
Буде щось цікаве?
Дочки. Дві, здається.
- Детективе Бетті, ти випередила нас. - Звісно.
- Люблю вітати новачків. - Що ти довідалась?
Перш за все,
що фіолетовий їй не личить.
Дівчата, погляньте туди.
Цей старий потворний Бела Луґоші прибирає сміття з того смітника.
Хто такий Бела Луґоші?
Ваш татко читає забагато журналів.
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДО КОМПТОНУ ТРАСТ НЕРУХОМОСТІ САУТЛЕНДУ
Ми вже тут, дівчатка.
Ви готові?
- Ти маєш поїхати в… - Вони тут.
Сподіваюсь, одна з них віку Томмі.
- Ходімо. - Йому потрібна подруга.
Агов?
Мідж?
Мідж, легше. Я майже не…
Ходімо.
Пан і пані Еморі.
Боже.
- Це, мабуть, ваші прекрасні доньки. - Так.
Це Рубі Лі, це Ґрейсі Джин.
Дівчатка, привітайтеся.
Привіт.
- Привіт. - Салют.
Сержанте, тихо.
Це залишається вам.
Дякую.
Ґрейсі Джин, обережно.
Він гарненький.
- Ви довго їхали, га? - Так.
- П'ять днів. - Ого.
- Так довго. - Сержанте.
- Його щойно пофарбували. - Гаразд.
І це ще полагодять.
- Гаразд. - Добре.
Сержанте… ходи сюди.
Сержанте, ходи сюди, малий.
Ходімо, дівчатка.
Електрику ввімкнено.
І «Сірс» доставили матраци вранці.
Їх занесли у ваші кімнати.
- Це дуже мило. - Можна подивитися кімнати?
Звісно, крихітко.
Я вам покажу.
Наглянь за сестрою.
Уперед.
Це отут.
Більша, ніж здавалась на фото.
Звідси все видно.
Це добре.
Тут доволі гарно.
Доволі гарно.
ПАНІ ВІРА КАЖЕ
Тут одна.
Тут ще одна.
Ця навіть більша.
Повернись сюди! Сержанте.
На що ти дивишся?
Припини.
- Ґрейсі Джин, що ти там робиш? - Нічого, тату.
Вона знайшла.
Вам справді пощастило. Підвалів у цьому районі майже немає.
Ґрейсі Джин, відійди звідти.
Родина за два квартали, і в них є…
УГОДА ПРОДАЖУ НЕРУХОМОСТІ
ЖОДЕН БУДИНОК В РАЙОНІ НЕ МОЖЕ БУТИ ПРОДАНО НЕБІЛИМ ЛЮДЯМ.
ОСОБИ НЕГРОЇДНОЇ РАСИ НЕ МОЖУТЬ ЗАЙМАТИ ПРИМІЩЕННЯ.
ОСОБИ
НЕГРОЇДНОЇ РАСИ
Перепрошую, що це?
Не переймайтеся.
«Особи негроїдної раси?»
Ви мали сказати це телефоном, це б зекономило тисячі кілометрів.
Як я й казала, пане Еморі,
цей пункт більше не є юридично обов'язковим.
Ти знав?
Це нічого не означає.
Але ж ти не сказав мені.
Трохи червоного чорнила, і ці слова зникнуть.
Цей будинок ваш.
ПРОДАВЕЦЬ — ГЕЛЕН КОЇСТРА ВІД ТРАСТУ НЕРУХОМОСТІ САУТЛЕНДУ
ПОКУПЕЦЬ — ГЕНРІ ЕМОРІ.
Чудово. Дякую, пане Еморі.
Звісно. Дуже дякую.
ДЕНЬ ПЕРШИЙ
Не можеш заснути?
Зараз північ, і там п'ять йолопів за вікном.
Тож ні.
Ти міг мені сказати, Генрі. «Без негроїдної раси?»
- Не хотів тебе хвилювати. - Пізно.
- Що б це дало? - Поїхали б у Воттс, були б біля родини.
Думаєш, вони з Гейзел обрали Воттс?
Ні.
Вони нас хочуть туди запхнути.
Хто сказав, що Комптон їхній?
- Вони думають, що все їхнє. - Так, і це лайно тепер припиниться.
Я втомився втікати, коли вони хочуть, щоб ми втікали.
Якщо хтось із тих йолопів спробує утнути якусь дурницю…
попередження для них не буде.
Ти гарна, коли злишся.
Ти — бісів йолоп.
Можливо.
Але цей йолоп має роботу й дім, за які кожен темношкірий убив би.
- І може вбити. - До цього не дійде.
Коли в нас є це, ми в безпеці.
У нас більше нічого не заберуть.
Мої дівчатка матимуть те, на що заслуговують.
Це наш будинок.
Ти чуєш мене?
Мені треба, щоб ти це сказала, Лак.
Цей бісів будинок наш.
Так.
Він просто найкращий.
Агов.
Ми забули. Він дивиться тільки на Беттс.
Як гаряче.
Зберися, сонечко. Буде ще гарячіше.
Не віриться, що ти мене в це втягнула.
Що? Ми просто розважаємось.
Лише ми?
- Може, й ні. - Набрала Дотті, як ти просила.
Вона обіцяла привести дівчат з комітету.
Їм і так нема що робити. Вони прийдуть.
- Доброго ранку, дами. - Привіт.
ДЕНЬ ДРУГИЙ
Тупа шльондра.
Це правда, Сержанте.
Вона — тупа шльондра.
Перепрошую, пане Еморі?
Надворі ставатиме більш спекотно, близько тридцяти семи градусів.
Меблі в кімнатах зібрано.
Мені потрібен підпис.
- Гарного дня. - Дякую.
- Берег чистий. - Тату, вода крижана.
Ми це виправимо, дівчинко. Ходімо.
- Автобус за 30 хвилин. - Знаю.
- Ходімо. - Я не можу знайти одяг.
Пошукай краще, Рубі Лі.
Доброго ранку.
Ти мав рацію.
Те, про що говорив учора.
Більше не втікати.
Я пишаюсь тобою, Генрі Еморі.
Я пишаюсь нами, Лівіє Еморі.
Усе буде гаразд?
Можу подзвонити на фабрику,
попрошу дозволу почати за кілька днів.
Час нічого не змінить.
Тим паче…
ти можеш утратити роботу до того, як почнеш.
Покажи їм, пане Еморі.
Ви готові до школи?
Вони грають для нас музику, мамо?
Це мило з їхнього боку, правда?
«Правда ж?»
Скільки ще вони це робитимуть?
Гадаю, допоки не втомляться.
Або поки ваша мама не надере їм сраку.
Ходи сюди.
Чому ти — моя Рубі?
Бо я сяю.
Правильно.
А чому ти…
моя Ґрейсі?
Бо коли татусь мене вперше побачив, сказав: «Амінь».
Так і було. Тепер слухайте мене.
Ми це зробимо лише раз,
і ніколи знову, чуєте мене?
ЗУПИНКА ШКІЛЬНОГО АВТОБУСА
Допомогти вам із чимось, дівчата?
Так, прошу почекати.
Пане, він досі очікує. Ще три хвилини, так, пане.
Доброго ранку. Мене звуть Генрі Еморі…
Кухня на третьому поверсі.
Пан Фредрікс на фабриці в Далласі цього тижня.
- Але якщо вам потрібен його номер там… - Перепрошую, що турбую.
Сьогодні — мій перший день. Я шукаю дорогу…
Кухня на третьому поверсі. За бухгалтерією. Не заблукаєте.
Теннере, прошу…
Пані Вінтерс, дуже перепрошую.
Сьогодні важкий день. Я перенаправлю вас
- до вашого чоловіка. - Пані.
Як я казав, перепрошую, що турбую,
але сьогодні — мій перший день, і я шукаю пана Беркса,
інженера.
Пані Ґрето.
Я йду туди, я його проведу.
Келвіне, прошу, зможеш?
Певна, що в мене немає часу на щось таке сьогодні.
- Без проблем. - Гаразд.
Ходімо. Я вас проведу.
Де вас розмістили?
Я з родиною у Східному Комптоні.
Чоловіче! Будьте обережні там. Справді.
Я думала, чорношкірі люблять музику.
Точно не таку.
Вона доведе їх до божевілля, правда ж?
Я чув, що білі у Комптоні просто відбиті.
Звели одного хлопця з його дружиною з розуму.
Дружина втратила голову.
Бісова тупа курва.
Що ж…
Тобі сюди.
«ТЕННЕР АЕРОСПЕЙС» — ЛОГІСТИКА ТЕСТУВАННЯ — ВІДПРАВЛЕННЯ/ОТРИМАННЯ
Ходімо.
Покажи цим білим, із чого ми зроблені.
Е-2 ІНЖЕНЕРІЯ
Пані Віра каже бути хорошими дівчатками.
- Завжди слухатися вчителів. - Що ти робиш, Ґрейсі Джин?
Мамо, я не можу думати через тих білих жінок на вулиці.
На кого ти кричиш?
Пробач, але пані Віра каже, що гарні дівчатка
завжди слухаються вчителів.
Я вже хочу піти до справжньої школи.
Скоро, дитинко. Дитсадок відкриється за кілька днів.
Ти сумуєш за школою?
Я сумую за своїми учнями щодня.
Але в мене є найрозумніша дівчинка,
що сидить тут, тому вчителька себе гарно почуває.
Я вже отримала вчителя.
Я вже «маю» вчителя.
Маю.
Маєш, так?
Пані Віра лише в книжці. У тебе скоро буде справжній учитель.
- Але вона навчила мене пісні, мамо. - Справді?
Якої пісні?
- Готова? - Я готова, маленька.
Минули ті дні
Коли моє серце було молоде й веселе
Закінчилась наша праця
На бавовняних полях
Пішли з Землі
До кращих місць, я знаю
Я чую, як ніжні голоси кличуть
Старого… Чорношкірого… Джо…
Ґрейсі?
Я йду, я йду
Бо голова вклоняється низько
Припини це.
Я чую, як ніжні голоси кличуть
Ґрейсі припини. Чорт забирай, припини!
- Мені боляче. - Припини!
- Хто тебе навчив тої жахливої пісні? - Це не жахлива пісня. Вона хороша.
Не для таких дівчаток, як ти.
- Хто тебе навчив це співати? - Пані Віра.
Пані Віра лише у твоїй книжці, Ґрейсі Джин. Хто навчив тебе цієї пісні?
Я вже тобі сказала, дурн…
Пробач.
Усе гаразд.
Ти більше не божевільна, так, мамо?
Усе гаразд.
У мами все гаразд.
Ч.E.
Ти хотіла… Забери свої пальці звідси.
- Замовляли лимонне безе? - Привіт, Беттс.
- Привіт. - Ням.
- Усе, що я принесла, куплене в магазині. - Не переймайся цим.
Хлопці в гаражі.
Ви ж не плануєте це все знищити до того, як ми візьмемо по шматочку?
З моїми стегнами? Лише понюхаю.
Ми вам зробили трохи сендвічів.
- Не наїдайся перед вечерею. - Хто, я?
Кларку.
Він чудовий.
Бувайте, дівчата.
Особисто я не маю нічого проти темношкірих.
Маю темношкіру покоївку. Була б я на їхньому місці,
чого б я їхала туди, де мені не раді?
Фальшиві.
Марті каже, що вони сюди переїхали, бо їх заохотила асоціація чорношкірих.
- Знаєте, як Марті називає цю асоціацію? - Як?
Чорні — насправді кольорові люди.
Ви бачили, яка втомлена, виснажена вона була, коли вони приїхали?
Звідки ти знаєш, чи втомлюються темношкірі?
Беттс, не бійся. Дейл каже, що вони швидко поїдуть.
Не певна, чи Дейл мав рацію.
Вони виснажені, бо приїжджають з місць, гірших за це.
Вони завжди приїжджають з гірших місць.
Тому вони дуже хочуть тут бути.
І якщо вони справді хочуть тут бути,
витурити їх звідси буде важко.
Нам треба зробити це місце гіршим.
Що гірше, ніж гірше?
Ми всі платили однаково за наші будинки.
Як чорношкірі можуть дозволити собі будинок, який коштує 11 тисяч доларів?
Не можуть. Та рієлторка,
Гелен, продала його зі збитком.
Ми теж так продаватимемо. Ви знаєте, що ці люди роблять з цінами.
Треба поставити пиріг у холодильник, поки не розтанув.
Або зганяй до супермаркету й візьми ще щось.
Я була зайнята.
Бо є щось більш тривожне, ніж вони…
на нашій вулиці?
Я знала, що ти це все владнаєш.
Мені було б важко без тебе, Мідж.
Допоможеш мені поставити цього звіра в холодильник?
Підтримую Дейла. Камінь, просто в їхнє сране вікно.
- Перестань, там же діти. - І?
- Він може вцілити в одну з них. - Неважливо, треба їх тиснути.
Ми не зупиняємось, поки вони не з'їдуть.
Канцелярські кнопки.
Я читав, як позбулися чорношкірих у Беллі.
Кнопки на під'їзді до дому. Проїхатись по них буде…
досить неприємно, га?
«Неприємно?»
- Шини спускатимуть. - Ісусе Христе.
Сержант Бетті має дівчат, готових битися, а у вас…
Кнопки.
Почніть зі сраного собаки.
Киньте отруєну кістку у двір.
- Правильно думаєш. - Знаєш, що мене хвилює? Дівчинка.
- Старша. - Як гадаєте, скільки їй?
Десь від восьми до 30, хто їх там розбере.
Мабуть, підліток. Навчається у старших класах.
Я не чекатиму, поки малий Ерл гулятиме з чорношкірою.
- Ерлу 11, припини. - Він великий, як на свій вік.
Так далеко це не зайде. То думаймо разом.
Усе, що нам треба зробити, —
придумати ідею, гіршу за кнопки.
Мені подобається ідея з псом.
Дуже хороша, Марті.
Ага.
Добраніч.
Привіт.
Думаю… Безе було смачним.
Навіть не треба мити.
Мідж байдуже.
Я знаю.
А з тим, що ви постійно на роботі…
Я не зроблю цього сама, Кларку.
Ви, дівчата, робите все правильно, Беттс. Не картайте себе.
Пам'ятаєш перший день, коли ми поселились?
Тут було не більш як чотири інші родини.
Тротуарами майже ніхто не ходив.
Ніде не було чистіших тротуарів.
Це наш дім, Кларку,
і я хочу, щоб він нашим і лишився.
Усі хочуть того ж.
Просто… Треба підійти до цього обережно.
- Мідж. - Що?
З тими грішми, які вони вклали в будинок, вони хотітимуть його захистити.
Тільки не заводься так, Беттс.
Що моє?
Я.
Ходімо всередину.
Татусю, ти все псуєш.
Добре. Можливо, я не геніальний музикант,
зате колись я танцював вправно, правда ж, пані Еморі?
Що вам відомо про гаклбак?
Чому ти смієшся? Я кружляв тебе.
Я збивав вашу маму з ніг цими рухами.
То дивіться.
Сержанте?
Мамо?
Маленька? Маленька моя.
- Дівчинко, що трапилось? - Мамо?
Ґрейсі Джин, хто це зробив з тобою?
Мамо, що там?
Вона забрала Сержанта.
- Лак, що відбувається? - Хтось у домі.
Хтось у домі, і він скривдив Ґрейсі Джин.
Вона забрала його.
Огидна стара пані Віра забрала Сержанта.
Сонечко, що там?
Не йдіть сюди.
Тримай дівчат там.
Боже.
Генрі, де він?
Не спускайтесь сюди.
Татусю, де він? Татусю.
- Будьте тут. - Сержанте.
- Він там, татусю. - Ні, Ґрейсі.
Більше не тікатимемо.
- Ні! - Усе гаразд.
Тримайтесь якнайдалі від мого сраного будинку! Не підходьте!
Тримайтесь якнайдалі від мого дому!
Не підходьте до мого довбаного дому!
І до моєї родини!
Лярви!
Кличуть… Старого… Чорношкірого…
ВОНИ
Творчий керівник Марія Цехмейструк