Downloaded from - MoviesMod.fit
DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Unde sunt cei din neamul Harfoot?
Nădăjduiam să-mi găsesc prietenele.
Ei bine, una e ce cauți
și alta e ce găsești, nu?
Vraja asta...
Se poate să mă-nveți să mânuiesc toiagul?
Îl poți mânui deja, de te arăți vrednic de el.
Valandil îmi zice că, în Mahalaua Veche,
lumea se roagă zi și noapte pentru tine.
Tu m-ai ajutat să primesc iar învățătura Credincioșilor în inima mea.
Putem duce lupta împreună.
Nu toate bătăliile sunt menite a fi câștigate.
Spune-i temnicerului că el a pornit răzmerița.
Cântăreții pietrelor se laudă că aud muntele.
Cu Inelul pe deget, eu îl văd.
De-abia dacă am luat un degetar din bogățiile pe care le poartă muntele.
S-a schimbat.
Nu-i stă în fire lăcomia! Nici acum, nici altădată!
O fi oare cu putință ca Inelul de pe degetul lui...
Nu. Refuz să cred că Inelele au vreun cusur.
Atunci, poate creatorul Inelelor are vreun cusur.
Cât de bine îl cunoști pe Annatar ăsta?
Te întreb dacă ai prefăcut Inelele gnomilor. Da sau nu?
Nu.
Amândoi am făcut-o.
Se cuvine să ne ispășim greșelile ducând la bun sfârșit Inelele, împreună.
Cele Nouă trebuie să le izbăvească pe Cele Șapte.
Trebuie să ne izbăvească pe noi toți.
Orcii nu sunt în Mordor.
Hoardele lor se-ndreaptă spre Eregion.
Galadriel avea dreptate. Trebuie să trimiți oștirea în Eregion pe dată!
Te-am adus aici
nu să te-nrobesc...
ci să ne unim forțele.
Împotriva dușmanului nostru comun.
STĂPÂNUL INELELOR: INELELE PUTERII
Tacă-ți fleanca!
O să ne dea drept dezertori.
Puțin îmi pasă cum o să ne spună.
Tot e mai bine decât să murim ajutându-l pe Adar să vâneze o stafie.
De ce mă sfidați pe mai departe, voi, Inele ale oamenilor?
Voi, ce nici viață ori suflare,
nici minte ori voință n-aveți?
Ce semeție e țesută-n miezul vostru,
de vă-mpotriviți mâinilor mele?
Din nou.
Mai mult argint.
Mai mult mithril.
N-a mai rămas.
Gnomii nu l-au adus la timp.
Mergi și ia-i la întrebări!
Am încercat, Luminăția Ta! N-am primit răspuns la epistolele noastre.
Trebuie să fac totul singur?
Trudim din greu.
Unii dintre noi au băgat de seamă că ești...
cam morocănos în ultima vreme, Luminăția Ta.
Cum ziceai că te cheamă, faurule?
Nu-ți aduci aminte?
Firește că-mi aduc aminte!
Doar că... Lasă-mă o clipă!
- Mărite Celebrimbor! - Am zis: o clipă!
Toată lumea să ia o scurtă pauză!
Mirdania. O cheamă Mirdania.
Nu se așteaptă nimeni să-ți aduci aminte totul.
Doar că uit până și lucrurile mărunte.
Adineaori, puteam să jur că mi-am lăsat ciocanul de canelat aici și...
Ciocanul acela, zici?
Da.
Cred că-mi pierd mințile.
Ori te-ai afundat atât de mult în gânduri,
încât e o povară uriașă să ieși iar la lumină.
- Da. - Atât de mult te-ai afundat.
Mi te închipui că, din când în când, ești tentat
să rămâi așa o vreme,
să-ți limpezești mintea.
Sunt bine.
Doar că-s istovit.
Atunci, mă tem că nu-ți vor fi pe plac veștile ce ți le-aduc.
Supușii tăi cer o audiență.
Nu!
Ești Seniorul Eregionului. Ai răspunderi.
Da, iar cea mai mare e față de Inele.
Nimic nu contează până nu le isprăvesc pe Cele Nouă.
Prea bine.
Cum dorești!
Încă ceva.
Gnomii au întârziat iar cu mithrilul.
Te ocupi tu de asta?
Numaidecât.
Cel mai măreț dintre elfii fauri e mistuit de munca sa.
M-a rugat să mă ocup, în locul lui, de treburile cetății.
Care ar fi problema?
Arătați-i!
Ce să-mi arate?
De obicei, această poartă e plină ochi cu artizani și negustori
ce vin cu treburi în cetate.
Ca prin farmec, iureșul a încetat aseară.
Am trimis o poteră dincolo de râu,
să vadă de blochează ceva drumul.
S-a mai întors doar un ostaș.
Unde e?
L-a adus apa azi-dimineață. Se pare că avea un mesaj asupra lui.
Îngropați-l!
Nu mai arătați asta nimănui!
Să-l înștiințez și pe Seniorul Celebrimbor?
Nu.
M-a rugat să am grijă să nu-l tulbure nimeni.
Nici măcar faurii.
Ne-a lăsat fără slujbă?
Mă tem că da.
Să fie de vină faptul că mi-a uitat numele?
Știu că l-am repezit, dar...
Nu e în apele lui, Mirdania.
Deocamdată, tot ce putem face este să-l lăsăm în pace.
Să nu-l zorim. Și să ne rugăm.
Să ne rugăm să-și termine lucrarea înainte să-l termine ea.
Pot să contez pe tine...
că te vei îngriji ca și ceilalți să-i respecte dorințele?
Firește, Luminăția Ta!
Luminăția Ta, cuvintele săpate pe trupul lui...
ce ziceau?
„Unde e El?”
În scurta vreme în care ți-am fost prizonier,
mi-ai părut chitită să-l afli pe Sauron.
Am putea zice chiar mistuită de acest gând,
mistuită ca orișice făptură
căreia i s-a strecurat, șerpește, în minte.
Nu-mi cunoști mintea.
Tu i te-ai supus.
Eu i-am rezistat.
O vreme, se prea poate.
Însă, mai devreme sau mai târziu, te vede.
Și nu vede doar cine ești, ci și cine vrei să fii.
Ochiul său te sfredelește, apoi se târăște cu restul trupului înăuntru.
Iar, pentru o vreme, te face să crezi că puterea ce-o simți e a ta, nu a lui.
O putere irezistibilă...
ce face orice dorință să pară gata-gata să fie îndeplinită.
Un ocean de culoare
pe lângă care orice altceva pe vecie pare...
un cenușiu șters.
Ce ți-a făgăduit?
O oștire.
Vrei să știi ce mi-a oferit mie?
Puțin îmi pasă.
Copii.
Atunci, s-ar părea că ne-a dat amândurora ce ne-am dorit.
Vezi tu,
nu minciunile lui trebuie stârpite...
ci el.
Iar eu te pot ajuta.
Eu te pot ajuta să-l nimicești pe Sauron.
Ce ajutor mi-ai putea tu da, orcule?
Coroana lui Morgoth. Mi-a fost dat să înțeleg...
că s-au spus multe povești despre cele întâmplate
după ce Silmarilii au fost smulși din locașul lor.
Dar am fost de față când Sauron a prefăcut-o pe măsura sa.
Am fost de față când a îngenuncheat să fie încoronat.
Și eu m-am folosit de puterea coroanei ca să-l ucid.
Dacă spui adevărul,
de ce s-a întors?
Pentru că încă nu te găsisem.
Ce rol am eu în povestea asta?
Se aude că neamul tău a fost salvat de la pieire de Cele Trei Inele elfești.
E adevărat?
Dacă e, atunci, poate că împreună,
coroana asta și Inelele voastre ar fi destul de puternice
ca să-l nimicească cu adevărat pe Sauron, pe vecie.
Amăgitorul încă mai crede că-mi poate scăpa.
Dar eu știu că se ascunde în Eregion.
Și ceva îmi spune că tu știi sigur...
Halbrand este Sauron.
Nu-i așa?
Soarta acelei cetăți
atârnă acum de iscusința cu care-ți vei îngropa mândria.
Te sfătuiesc să-ți afli voința trebuincioasă.
De ești în stare.
Mai vorbim.
Nesocotirea legii!
Instigare la conflicte violente, ce au dus la pierdere de vieți omenești!
Și ultima, dar și cea mai odioasă,
crima de înaltă trădare.
Laolaltă, aceste cumplite încălcări ale legii aduc o pedeapsă cu moartea.
- Da! - S-a zis cu el!
- Nu merită să moară! - Cine știe?
Cu toate acestea,
având în vedere că a slujit cu credință regatul nostru mulți ani,
tribunalul acesta hotărăște ca pârâtul să fie eliberat.
Eliberat...
Eliberat, însă cu condiția, firește, să se lepede de fărădelegile comise
și să-i jure credință adevăratului cârmuitor al Númenorului.
Elendil, fiul lui Amandil, te lepezi de fărădelegile comise?
Da.
Și-l recunoști pe Ar-Pharazôn drept adevăratul rege al Númenorului?
Nu.
Vorbește mai tare, Elendil,
ca să te audă mai bine cinstita adunare!
Nu!
Căci adevăratul cârmuitor al Númenorului, acum și până la sfârșitul zilelor ei, este
Míriel, fiica lui Tar-Palantír!
Iar singurul trădător de aici ești tu!
Ce ne facem cu el?
Ai făcut destul, băiete!
Poate că ar trebui să-i lăsăm pe valari să-i decidă soarta.
Dacă Credincioșii vor să trăiască după vechile tradiții,
s-ar cuveni să moară tot după ele.
Nori.
Sforăie? Cine sforăie?
Nimeni.
Am... am văzut ceva.
Focul Tainic ne șoptește. Doar să avem urechi de auzit.
Ne spune unele lucruri, ba chiar ne arată unele.
Ne arată lucruri care vor fi? Sau care ar putea fi?
Ne arată norii de mâine la fel de limpede precum ziua însorită de ieri.
Unde pot învăța să-i stăpânesc puterea? Să pot alunga întunericul?
De ce-ar avea nevoie Focul Tainic să-l stăpânești tu?
Dar, de nu-l stăpânesc, cum îl voi putea folosi?
În toate misiile ce le-ai primit până acum ai dat greș.
De vei da greș și în încercarea de acum,
alta nu mai vezi.
Spune-mi ce trebuie să fac!
Ia-te după moș Tom! O să-ți arate el.
De ce nu plecați?
Scăpați de ei! Fugiți!
Și unde să ne ducem?
Oriunde v-ați dori.
Cei din neamul Harfoot își găsesc câte o locuință nouă în fiecare lună.
Smiala asta mi-au săpat-o mama și ai ei.
Eu m-am născut în ea.
Am avut grijă de copacul ăla de când eram destul de mare să țin grebla.
M-am măritat cu Bramgar al meu la umbra lui.
Iar primăvara trecută, când a închis ochii,
l-am îngropat la rădăcina lui.
Într-o zi, or să mă îngroape lângă el.
Fiecare smială pe care o vezi are o asemenea poveste.
Vezi tu, nu-i doar un loc unde ne ducem traiul.
E casa noastră.
E vina mea.
- Nori... - Nu. Eu v-am băgat în bucluc.
Poate că e de datoria mea să vă scot.
Dacă mă predau acum,
poate am norocul s-o scot și pe Poppy.
Voiam să te întreb de ce ți se zice Nime.
Ai mei nu-s tocmai hotărâți de felul lor. Le-a luat mult să-mi aleagă un nume.
Cât de mult?
Vreun an sau doi.
Nu-i chiar așa de mult.
Un an sau doi sunt de-atunci.
După atâta timp, toți îmi ziceau Nime.
De ce mă privești așa?
Voiam să... Mă gândeam să te întreb,
dacă tot o să fim măcelăriți cu toții,
dacă vrei...
Taci din gură!
- Merimac. - Poppy.
Ați mâncat carne de șopârlă la cină?
De ce întrebi?
Are dreptate, Nor.
Cei din Seminția Mare ne vânează ca să dea de el, de Străin.
Să nu ajungi să-i primejduiești pe toți, dacă te predai.
Nu doar pe cei din neamul Stoor, dar și pe Harfoot.
Pe maică-ta, pe taică-tu. Pe Dilly.
De câte ori mi-ai zis că el e important?
De cel puțin o duzină de ori.
Vezi tu, Nor, de zici ceva destul de des, mai devreme sau mai târziu
ajung să te cred.
Eu zic să luptăm.
Vrăjitorul Întunecat și-a găsit toiagul.
A sosit vremea să ți-l găsești și tu pe al tău.
Care e?
Îți vei găsi toiagul cel adevărat când inima ta
va bate doar în slujba Focului Tainic.
Dar sunt atât de multe.
Ne-ar trebui luni întregi ca să-l căutăm.
Nu e nicio grabă.
Asta dacă nu cumva inima ți-e în altă parte.
Am văzut-o. Pe Nori.
Era...
Nu știu cum, dar presimt că, dacă n-o găsesc curând, va muri.
Amândouă vor muri.
Mulți dintre cei ce mor merită să trăiască.
O parte dintre cei vii merită să moară.
Cine ești tu să faci împărțeala?
După ce văd că e teafără, m-aș putea întoarce la tine.
Ba nu, nu se mai poate.
Uneori, cărarea ce ne stă înainte se desparte, și trebuie să alegi.
Dacă pleci acum, n-o să mai poți reveni pe cărarea asta.
Nu este altă cale?
Sauron se ițește la Apus.
Vrăjitorul Întunecat, la Răsărit.
Toată suflarea Pământului de Mijloc e în primejdie.
Vrei să-i dai pierzaniei?
E prietena mea.
Prietena sau soarta?
Tu alegi.
Hai, mai cu viață!
Preamărite!
M-ai chemat, tată?
Nu.
El te-a chemat.
Văd că Cele Șapte te slujesc bine, prințe Durin.
N-am nicio îndoială că slujesc bine pe cineva.
Împrejurările sunt altele.
Tocmai am aflat că Eregionul e amenințat cu invazia.
Fără mithril, Inelele Puterii rămase nu vor mai fi nicicând terminate.
Ne trebuie mai mult.
Acum.
Cât să vă ofer?
Nu există nimic pe lumea asta...
Ce ai de oferit?
Înțeleg că vă extindeți operațiunile de minerit.
Vă putem da cherestea cât vă trebuie,
să construiți platforme, puțuri.
Ori poate Khazad-dûm ar pofti la ceva...
mult mai scump?
Tată, oare n-ar fi înțelept să discutăm asta mai întâi între patru ochi?
N-avem ce discuta.
M-am hotărât deja.
Și?
Răspunsul este nu.
Transmite-i regretele mele Seniorului Celebrimbor.
Rege Durin!
Prințe! Adio!
Slavă lui Aulë!
O clipă am crezut că ți-ai pierdut cu totul mințile.
Din contră.
N-am fost nicicând mai sănătos la cap.
Dar nu-ți face griji, fiule!
O să se-ntoarcă.
Poftim?
Ai auzit ce-a zis.
Pământul de Mijloc se pregătește de război.
Iar oștirea care are arme și armură din mithril
e-aproape de neînvins.
Putem cere cât vrem.
Ai înnebunit?
Întreaga lume a înnebunit, fiule.
Și stă-n puterea noastră să-i punem mâna în beregată.
Spune-i lui Narvi să dubleze echipele. Vom spori dimensiunile săpăturilor.
Tată!
Scoate-ți Inelul!
Nici gând!
E al meu.
Îmi aparține.
Ba nu.
Tu îi aparții.
De este altcumva, te rog s-o dovedești.
Scoate-l!
N-am nimic să-ți dovedesc ție, băiete!
Atunci nu ne dă de ales.
De va fi nevoie, ne vom întinde pe jos, la intrarea în mină.
Ne-ar aduce toată oastea pe cap.
N-are decât!
De-i atât de robit de Inelul acela, încât ar asmuți oastea asupra fiului său,
o să vadă toți gnomii din Khazad-dûm că el nu mai e în stare să domnească.
Îi vor lua coroana.
Cum poți să vorbești așa despre el?
Durin.
Dai de înțeles că vrei să-l umilești.
Că vrei să-l distrugi.
Îl iubesc la fel de mult ca tine.
Aulë mi-e martor că al meu tată nu m-a iubit nici pe jumătate cât el.
Dar gnomul de pe tronul acela nu e tatăl tău.
Atâta vreme cât poartă Inelul acela, va fi surd la vocea altora, chiar și a noastră.
Și toți gnomii de sub muntele acesta sunt în primejdie!
Durin!
Durin?
Durin, să nu zici că...
Nu pot.
Nu pot, Disa.
Când mă uit la el, când mă uit în ochii lui...
încă îl văd pe tata.
Rătăcit și departe, drept e, dar încă e acolo.
Mereu ai fost în stare să vezi lumina de la capătul peșterii, iubire.
Hai!
Dacă vom sta cu mâinile în sân, nu vom mai ajunge la lumină.
Își sapă singur groapa și va îngropa și regatul odată cu el.
În zori, urmează să fii aruncat în mare, să te supui Judecății Adâncurilor.
Cred că-i auzi cum cheamă balaurul mărilor.
Am vorbit cu Ar-Pharazôn.
Nu vrea să-i provoace și mai mult pe Credincioși.
Încă e gata să-ți arate îndurare dacă-i juri...
Supunere?
Să-i ceri unui om să-și târguiască cinstea nu-mi pare a fi îndurare.
După câte a pierdut familia asta, nu vreau să te pierd și pe tine.
Te rog, tată!
Te rog!
Înghite-ți mândria!
Dacă, după toate astea, tu vezi doar mândrie...
atunci nu mai avem ce ne spune.
Regele a zis că vei spune asta.
A zis că ura pe care i-o porți s-a mutat asupră-mi
și te-a făcut pe veci surd la glasul meu.
Așa că am îngenuncheat înaintea lui
și l-am rugat,
cu fruntea până la pământ, să-mi dea voie să ajung la ea.
Mă rog să nu fi greșit.
N-ai ce căuta într-un loc ca ăsta.
Supune-te lui Pharazôn!
Îți poruncesc.
Dacă Númenorul e să dăinuie, are nevoie de oameni ca tine.
Oameni care vor apăra tot ce este de preț, oameni credincioși.
Credința fără faptă e vorbă goală.
Iar, în adâncul inimii, știu că tu ești moștenitoarea de drept a regatului.
Nu pot să mă prefac că nu știu.
De-aș face asta, n-aș mai fi omul pe care cauți să-l salvezi.
Și dacă te înșeli?
Atunci, mai curând mor cu inima dârză
decât să trăiesc cu una tremurând de lașitate.
Și inima mea?
De este vrerea valarilor să-mi fie cruțată viața...
atunci așa va fi.
Și dacă nu e?
„Marea nu greșește niciodată!”
Rupeți cadența!
Disa?
Disa, avem poruncă de la rege.
Te rog, dă-te din drum,
ca să nu fiu nevoit să pun pe alții să te dea.
Îmi cer iertare.
Ai vrut cumva să ne pui pe fugă?
Eu nu.
Ei.
Te iubesc.
O să avem timp și de iubire.
Asta n-a fost decât începutul.
Se vor întoarce. Și vor fi mai mulți.
Iar noi vom fi pregătiți.
Renunți la orice cârmuire lumească și primești judecata valarilor?
Primesc judecata lor.
Aruncați-l în mare!
Eliberați-l!
Cum fărădelegea a fost făptuită în numele meu,
am dreptul să mă supun judecății valarilor în locul lui.
- El trebuie pedepsit. Luați-l! - Nu!
Măria Ta?
Are dreptate. Scrie în carte. N-ai încotro.
E adevărat?
După litera legii, da.
Așa să fie atunci!
Nu, ia-mă pe mine!
Ia-mă pe mine!
Míriel, nu poți... Nu se poate...
Dacă e să mergem pe urmele Credincioșilor,
se cuvine ca eu să fac primul pas.
- A sosit! Uitați! - În zare!
Da, iată-l că sosește!
Valarii o socotesc...
- Iat-o! - Nevinovată!
Regina mea!
Slavă lui Tar-Míriel, Regina Mării!
Slavă reginei Míriel! Slavă reginei Míriel!
- Slavă reginei Míriel! - Slavă Reginei Mării!
Slavă reginei Míriel!
Da. Halbrand e Sauron.
E în Eregion, unde făurește Inele cu care vrea să-mi supună seminția.
- Și pe a ta. - Toate semințiile Pământului de Mijloc.
Dar nu va căuta să fugă până nu-și va termina lucrarea.
Iar asta ne oferă nouă un avantaj vremelnic.
Nouă?
Desfă-mi cătușele!
Elrond a plecat în grabă chiar acum, cu o oștire de elfi din Lindon.
Și cu Nenya, Inelul meu.
Înțeleg.
Când va ajunge, va împresura cetatea,
îl va slobozi pe Celebrimbor din lațul lui Sauron, după care, împreună,
Uruk ,
noi doi vom șterge orice urmă a lui Sauron de pe lumea asta.
Să nu se mai întoarcă nicicând.
Iar apoi?
Toate Inelele care i-au cunoscut atingerea trebuie nimicite.
Voiam să știu ce-i așteaptă pe urukși.
Ne va îngădui Măritul Vostru Rege să ne întoarcem acasă în liniște?
Sau va merge mai departe cu planurile sale de a invada Mordorul?
Umbra nu te-a biruit doar pe tine. A năpădit întregul neam elfesc.
La urma urmei,
strădania ta de a-ți dovedi valoarea îi va face jocul lui Sauron.
Spui vorbe mincinoase.
Nădăjduind că voi dezvălui ceva.
Deja ai dezvăluit
tot ce-aș fi nădăjduit și încă ceva pe deasupra.
Bine, bine.
A sosit vremea!
Întreg Eregionul ar putea fi deja sub controlul lui Sauron.
Nu-ți va fi de ajuns o legiune de copii de-ai tăi ca să-l asediezi.
Chiar credeai că voi încerca să înfrunt întreaga forță a lui Sauron
cu o singură legiune?
Acum, că mi-ai confirmat fără tăgadă cine e
și mi-ai zis și cine-ți poartă Inelul,
Eregionul va cădea.
Și Sauron, odată cu el.
Nu.
Pesemne că asta urmărește.
Sauron nu are oaste,
așa că a momit-o pe a ta.
Ține cu tot dinadinsul să ataci Eregionul.
Legați-o! Ne va fi utilă mai încolo.
- Te conjur. Nu fi neghiob! - Treci încoace!
Ferește-te! Nu mușca momeala!
O să am grijă să se înece cu ea!
Nu!
N-o face! Totul a fost ticluit de el!
Asta urmărește Sauron!
Asta urmărește!
Pe aici! Hai!
Împinge! Mișcă!
Mai tare!
Să sune clopotele!
Suntem atacați!
Închideți porțile! Ridicați podul!
Cum îți merge treaba?
N-ai auzit?
Afară. Părea să sune ca alarma de asediu.
Te asigur că treburile cetății sunt pe mâini bune.
Țin să văd asta cu ochii mei.
Aici e locul tău, prietene!
M-am săturat să-mi spui întruna unde mi-e locul!
Dă-mi drumul, prietene!
De părăsești acest turn,
când oamenii Pământului de Mijloc vor cădea, îți jur
orice suflet din lumea văzută și nevăzută
va ști că tu i-ai trimis la pieire.
Ne-au mai rămas nouă Inele de făurit!
Cel mai bun cal.
- Sigur! - E un cal.
Secole de-a rândul,
am căutat să meșteșugesc lucruri cu puteri mari.
Dar am dat greș.
Adevărul e
că am venit în Eregion, nu pentru că aveau valarii nevoie de tine,
ci pentru că eu aveam nevoie.
Nu...
Nu mai pot făuri alte Inele.
Iar fără mithril...
Fii pe pace!
Am fost în Khazad-dûm.
Minereu de mithril.
Prefăcut în pulbere de Narvi însuși.
Din cel mai pur zăcământ găsit în minele lor.
O parte din nouă, în fiece Inel.
Ar trebui să ajungă.
Suntem aproape, Celebrimbor.
Atât de aproape să împlinim ce ne-am propus.
Îți dau cuvântul meu de făptură nemuritoare
că, atunci când se va scrie istoria acestui ev, Silmarilii...
vezi tu...
vor fi pomeniți abia în treacăt.
Însă Inelele tale,
Inelele Puterii,
vor fi socotite cele mai de preț lucrări de pe întreg Pământul de Mijloc.
Da.
Nu face cale întoarsă acum, când ești în pragul ușii.
Folosește-l, prietene!
Întrece-l pe Fëanor!
Întrece-te pe tine!
Pentru ultima oară.
Ți-am scris o poezie, dar cred că frumusețea ta
face de rușine orice a ieșit de sub pana mea.
Haideți, copii!
Da!
Acolo! Hai! Mai iute!
Trageți!
Subtitrarea: Cristian Brînză
Redactor Aura Marinescu Nour
Downloaded from - MoviesMod.fit