Downloaded from - MoviesMod.fit
ANTERIORMENT
Les peupiloses. On són?
Volia trobar les meves amigues.
Bé, una cosa és el que busques
i una altra, el que trobes, oi?
Aquesta màgia…
Em podries ensenyar com controlar una vara?
És teva i la pots controlar, si demostres que n'ets digne.
En Valandil em diu que a la part vella
s'eleven oracions dia i nit per vós.
Vau ser vós, qui em va tornar a obrir el cor al camí dels Fidels.
Però junts podem lluitar.
No tota batalla es lliura per ser guanyada.
Informa el carceller que ell ha començat la revolta.
Les cantapedres parlen de sentir la muntanya.
Amb aquest anell, jo la veig.
Amb prou feines hem collit un didal del seu oceà de riqueses.
Ha canviat.
La cobdícia no és pròpia d'ell. No ho ha estat mai.
Podria ser que l'anell que porta…?
No, de cap manera pot ser un defecte dels anells.
Pot ser que el defecte vingui del forjador.
Què en sabem, realment, del tal Annatar?
Tu has alterat els anells dels nans? Sí o no?
No.
Tu i jo.
Hem d'expiar els nostres errors perfent els anells plegats.
Els Nou han de redimir els Set.
Ens han de redimir a tots.
Els orcs no són a Mórdor.
Una legió d'ells es dirigeix a Erégion.
La Galàdriel tenia raó. Heu d'enviar l'exèrcit a Erégion ara mateix.
T'he fet venir
no com a presonera,
sinó com a possible aliada.
Perquè compartim un enemic comú.
EL SENYOR DELS ANELLS ELS ANELLS DE PODER
Tu calla!
Ens diuen "desertors".
Se me'n refot com ens diguin.
És millor que morir per ajudar l'Adar a atrapar un fantasma.
Oh, anells dels homes, per què encara em desafieu?
Si us manca vida i respir,
pensament i volença, llavors…
quina puixança habita el vostre si més profund,
que resistiu la meva mà?
Tornem-hi.
Més argent.
Més mithril.
No hi ha més mithril.
Els nans s'han endarrerit amb el lliurament.
Doncs requeriu-los.
Ja ho intentàrem, missenyor. Cap missatge no obtingué resposta.
És que ho he de fer jo tot?
Estem fent tot el que podem.
Alguns ens hem adonat que sembleu…
especialment malhumorós, missenyor.
Em fas memòria del teu nom?
Voleu dir… que no us en recordeu?
És clar que me'n recordo.
De… Deixa'm un moment.
-Senyor Celebrímbor. -Un moment, he dit!
Preneu-vos un recés.
Mirdania! Es diu Mirdania.
No pots pretendre recordar-ho tot.
Són les coses més senzilles, fins i tot.
De fet, hauria jurat que havia deixat el martell aquí mateix, i ara…
Aquell martell?
Sí.
Sembla que el cap se me'n va.
O estàs tan ficat en això
que sortir-ne et representa un gran esforç.
Tan ficat…
que de vegades m'imagino que et sents temptat
de quedar-t'hi una estona,
per veure-hi clar.
Estic bé.
És només fatiga.
Doncs no t'agradaran les noves que et porto.
El teu poble demana audiència.
No, no.
Ets el senyor d'Erégion. Tens responsabilitats.
Sí, i la responsabilitat més gran de totes és amb els anells.
Si els Nou no estan perfets, res no importa.
Molt bé, doncs.
Com desitgis.
Ah, una cosa més.
Els nans fan tard amb el mithril.
Te'n pots fer càrrec?
De seguida.
Al més gran dels elfs ferrers l'ha consumit la feina.
Em demana que m'ocupi dels assumptes administratius per ell.
Quin problema teniu?
Mostra-l'hi.
Mostrar-me què?
Aquest accés acostuma a retronar d'artesans i mercaders
que van cap a la ciutat,
però tot quedà en silenci anit.
Hem enviat un equip riu enllà
per si hi havia algun obstacle al camí.
Només n'ha tornat un soldat.
I on és?
Ens l'ha dut l'aigua. I, segons sembla, amb un missatge.
Enterreu-lo.
Que no ho vegi ningú.
N'informo el senyor Celebrímbor?
No.
M'ha demanat que me n'ocupi jo, i ningú no l'ha de destorbar.
Tampoc els ferrers.
Ens desposseeix de la nostra tasca?
Sí, temo que sí.
Ha estat per allò de no recordar el meu nom?
Sé que vàreig ser brusca, però…
Ara no és ell, Mirdania.
Ara mateix, el més prudent és deixar-lo sol.
Donar-li temps i resar.
Perquè acabi la feina abans que acabi amb ell.
Puc confiar en tu…
per fer que els altres respectin els seus desitjos?
Per descomptat, missenyor.
Missenyor, la marca… del cos.
Què deia?
"On és, ell?"
Durant el poc temps que em vas tenir captiu,
semblaves decidida a trobar en Sàuron.
Diria que això, fins i tot, et consumia,
tal com sempre fa,
quan se t'escola com un cuc dins la ment.
No en saps res, de la meva ment.
Tu t'hi sotmeteres.
Jo m'hi resistí.
Un temps, potser.
Però, tard o d'hora, et veu.
No només qui ets, sinó qui desitges ser.
El seu ull fa el forat, i després la resta d'ell s'hi esmuny.
Durant un temps, fins i tot et fa creure que el seu poder ha esdevingut teu.
Un poder irresistible…
que fa que complir els teus desitjos sembli inevitable.
Un oceà de color
al costat del qual totes les coses semblen per sempre més…
D'un gris somort.
Què et va prometre?
Un exèrcit.
Vols saber què em va oferir, a mi?
Tant m'és.
Fills.
Doncs sembla que a tots dos ens donà el que desitjàrem.
Pensa que…
no són les seves mentides, el que cal aniquilar,
sinó a ell.
I jo et puc ajudar a fer-ho.
Et puc ajudar a destruir en Sàuron.
Quina ajuda em podries proporcionar, orc?
La corona de Mórgoth. Se'm digué…
Hi ha moltes versions del que va passar
després que els Silmarils fossin arrencats.
Però jo era allà quan en Sàuron la va reforjar a la seva mida.
Quan es va agenollar per ser coronat.
Jo vaig fer servir el seu poder per matar-lo.
Si el que dius és cert,
com és que ha tornat?
Perquè jo encara no t'havia trobat.
Per què em tens menester?
Diuen que els Tres Anells èlfics van evitar el llanguiment.
És veritat?
Si ho fos, potser junts,
la corona i els anells, serien prou poderosos
per destruir en Sàuron per sempre.
L'Impostor es pensa que està lluny del meu abast,
però sé que s'amaga a Erégion.
I sospito que tu saps del cert…
que en Halbrand és en Sàuron.
Oi que sí?
El destí de la ciutat
depèn de la teva capacitat de deixar de banda l'orgull.
T'aconsello que trobis la voluntat per fer-ho.
Si pots.
Tornarem a parlar.
Desafiar la llei.
Incitar a una conflagració violenta que va provocar pèrdua de vides.
I l'últim, però el més execrable:
el delicte d'alta traïció.
En resum, aquestes repulsives violacions de la llei justifiquen la pena de mort.
-Sí! -Això hauria de ser el final.
-No mereix la mort. -Pot ser.
Tanmateix,
gràcies a tants anys de fidel servei al nostre reialme,
la sentència d'aquest tribunal és que l'acusat quedi lliure.
Lliure…
Lliure, és clar, sempre que renegui dels seus delictes
i juri lleialtat a l'autèntic sobirà de Númenor.
Eléndil, fill d'Amàndil, renegues dels teus delictes?
Sí.
I acceptes Ar-Pharazôn com a autèntic rei de Númenor?
Això no.
Parla més fort, Eléndil,
perquè els aquí reunits et puguin sentir prou bé.
He dit que no!
L'autèntica sobirana de Númenor és ara, i fins a l'últim dels seus dies,
Míriel, filla de Tar-Palantir!
I l'únic traïdor que hi ha aquí… ets tu.
Què n'hem de fer, d'ell?
Tu ja has fet prou, fill.
Podríem deixar que els Vàlar decideixin el seu destí.
Si els Fidels desitgen viure segons les velles tradicions,
hi haurien de morir, també.
Nori.
Que mori? Qui?
Ningú.
No… He vist una cosa.
El Foc Secret ens xiuxiueja si tenim orelles per sentir-lo.
Ens explica coses. Fins i tot ens les mostra.
Ens mostra el que ha de venir? O només el que potser vindrà?
Ens mostra els núvols de demà tan clarament com el sol d'ahir.
Com puc dominar el seu poder? Per lluitar contra les tenebres.
Què necessita el Foc Secret si et té a tu d'amo?
Però, si no el puc dominar, com el puc fer servir?
Amb cada repte que t'has trobat fins ara, has fracassat.
Fracassa amb la prova que t'espera
i no n'hi haurà cap altra.
Digue'm què he de fer.
Segueix el vell Tom, que t'ho ensenyarà.
I per què no us en aneu?
Fugiu d'ells, ben lluny.
I on hauríem d'anar?
Doncs allà on vulgueu.
Els peupilosos trobem llocs per viure constantment.
Aquest smial, la meva mare i els seus pares el van fer per mi.
Hi vaig néixer.
M'he ocupat d'aquest arbre des que vaig poder aixecar un rasclet.
Em vaig casar amb el meu Bramgar a la seva ombra.
I a la primavera, quan va morir,
el vaig enterrar a sota seu.
I un dia m'hi enterraran al seu costat.
Cadascun d'aquests smials té la seva història.
Perquè aquest lloc no és només on vivim:
és la nostra llar.
He sigut jo.
-Nori… -Jo t'he ficat en aquest embolic.
I potser em toca a mi treure-te'n.
Si m'entrego ara,
pot ser que la Rosella també se'n surti.
Una pregunta: per què la gent et diu Ningú?
Mons pares no són gaire decidits. Van trigar molt a posar-me nom.
Quant?
Doncs, un o dos anys…
Tampoc no és tant.
Fa un o dos anys.
I ja tothom em deia Ningú.
Per què em mires així?
Et volia… Et volia demanar que,
ara que estan a punt de matar-nos i tot això,
si vols anar…
Calla, home.
-Merimac. -Rosella.
Has menjat llangardaix, per sopar?
Per què ho preguntes?
Té raó, Nori.
La gent grossa només ens vol per atrapar l'Estrany.
Si t'entregues, potser posaràs el món sencer en perill.
No només els cepats, també els peupilosos.
La mare, el pare, la Dilly…
Quants cops m'has dit que ell és important?
Més d'una dotzena de conilla, suposo.
El cas, Nori, és que, tard o d'hora, de tant repetir les coses,
et començo a creure.
Hem de lluitar per ell.
El Màgic Fosc ja té la seva vara.
I ara ha arribat el moment que tu trobis la teva.
Però quina és?
Trobaràs la vara bona quan el propòsit del teu cor
sigui únicament servir el Foc Secret.
Però n'hi ha moltes.
Podríem passar mesos buscant.
Tens tot el temps que et calgui.
O potser voldries ser en una altra banda?
La vaig veure. La Nori.
Estava…
No sé com, però sé que, si no la trobo aviat, morirà.
Totes dues moriran.
Molts que moren mereixen viure.
Alguns que viuen mereixen morir.
Qui ets, tu, per decidir-ho?
Quan sàpiga que no corre perill, acudiré a tu.
No, no podràs.
De vegades, d'un camí se'n fan dos, i llavors has d'escollir.
Ves-te'n ara i ja no podràs tornar a aquest camí.
No hi ha cap altra manera?
En Sàuron s'alça a l'oest.
Un Màgic Fosc, a l'est.
Tothom de la Terra Mitjana corre perill.
Els abandonaràs a un destí funest?
És la meva amiga.
La teva amiga o el teu destí?
Has d'escollir.
Vinga, amb tota la barba, va.
Majestat.
M'has cridat, pare?
No.
Ell.
Veig que els Set us fan bon servei, príncep Durin.
A algú li fan servei, això segur.
Les circumstàncies han canviat.
Acabo de saber que Erégion viu sota amenaça d'invasió.
Sense mithril, els Anells de Poder que falten no es podran acabar mai.
Ens en cal més.
I ens cal ara.
Quant us puc oferir?
No hi ha res que em pugueu…
Quant de què?
Em consta que esteu expandint les operacions mineres.
Podem proporcionar una quantitat constant de fusta
perquè construïu plataformes, boques de llum…
O potser Khazad-dûm preferiria alguna cosa…
més valuosa?
Pare, em sembla que serà millor discutir-ho en privat, abans.
No hi ha res a discutir.
Jo ja he decidit.
I?
La resposta és no.
Excuseu-me davant del senyor Celebrímbor.
Rei Durin.
Príncep. Adeu.
Gràcies a Aulë.
Per un moment, m'ha fet por que haguessis perdut del tot el senderi.
Al contrari.
Mai no he vist les coses tan clares.
No t'amoïnis, fill meu.
Tornaran.
Tornaran?
Ja l'has sentit.
S'acosta la guerra a la Terra Mitjana.
I l'exèrcit que tingui armes i armadures de mithril
serà pràcticament invencible.
Podrem demanar qualsevol preu.
T'has tornat boig?
El món sencer s'hi ha tornat, fill.
I ara ens toca engrapar-lo pel ganyot.
Digues a en Narvi que dobli els equips. Expandirem l'excavació.
Pare.
Treu-te l'anell.
De cap manera.
És meu.
Em pertany.
No.
Tu li pertanys a ell.
I si no és així, si us plau, demostra-ho.
Treu-te'l.
No t'he de demostrar res, a tu, noi.
Doncs no ens deixa elecció.
Ens encadenarem davant de la mina, si fa falta.
Faria venir l'exèrcit a treure'ns.
Que ho faci!
Si és tan serf de l'anell que llançaria les tropes sobre el seu fill,
tots els nans de Khazad-dûm veuran que no està en condicions de regnar.
Li prendran la corona.
Com pots parlar així d'ell?
Durin.
Estàs parlant d'humiliar-lo.
De destruir-lo.
L'estimo tant com tu.
Aulë sap que ha sigut un pare per mi, més que el meu propi pare.
Però el nan d'aquell tron no és el teu pare.
Mentre porti l'anell, no sentirà cap altra veu, ni la nostra.
I tots els nans d'aquesta muntanya perillen!
Durin!
Durin?
Durin, estàs…?
No ho puc fer.
No ho puc fer, Disa.
El miro i als seus ulls hi…
encara hi veig el pare!
Perdut i molt lluny, sí, però encara hi és.
Sempre has vist la llum al final de la cova, amor meu.
Vine.
Si no actuem amb rapidesa, mai no hi arribarem.
Es destruirà a si mateix, i tot el reialme caurà amb ell.
A l'alba, et llançaran al mar perquè t'enfrontis a la Sentència de l'Abisme.
Ara mateix estan convocant el drac marí.
He parlat amb Ar-Pharazôn.
No vol enemistar-se més amb els Fidels.
La seva oferta de clemència encara és vigent. Si jures…
Si juro lleialtat a ell?
No se'n pot dir clemència, de demanar a un home que cali foc a la seva dignitat.
Amb tot el que ja ha perdut la família, no et puc perdre a tu també!
Si us plau, pare.
Si us plau.
Empassa't l'orgull.
Si després de tot això creus que tan sols és per orgull…
és que ja no ens queda res més a dir-nos.
El rei sabia que diries això.
Que l'odi cap a ell s'havia convertit en odi cap a mi,
i que et desentendries del que et digués.
I em vaig agenollar davant seu
i vaig suplicar,
amb el cap cot, la possibilitat d'acudir a ella.
Espero no haver-me equivocat.
Aquest no és el vostre lloc.
Inclina't davant Pharazôn.
T'ho ordeno.
Si Númenor ha de resistir, necessitarà gent com tu.
Homes que defensin tot el que és valuós. Homes de fe.
La fe no és fe si no es viu.
I a dins del cor sé que sou l'autèntica hereva d'aquest reialme.
No puc negar aquest fet.
I, si ho fes, deixaria de ser l'home que desitgeu salvar.
I si t'equivoques?
Prefereixo morir amb el cor enter
que viure amb un de trencat per la covardia.
I el meu cor?
Si és la voluntat dels Vàlar que se'm perdoni la vida,
es complirà.
Però i si no?
"La mar sempre té raó."
Fica-t'hi!
Disa?
Disa, som aquí per ordre del rei.
Aparta't
o, si no, hauré de fer que t'apartin.
Em sap greu.
Això ens havia d'espantar?
No.
Ells, sí.
T'estimo.
Estima'm després.
Això acaba de començar.
Tornaran. I en seran més.
Doncs estarem preparats.
Renuncies a tota autoritat terrenal i acceptes la sentència dels Vàlar?
Accepto la seva sentència.
Llanceu-lo.
Allibereu-lo!
Vist que el seu delicte es va cometre en nom meu,
tinc el dret d'enfrontar-me al judici dels Vàlar en lloc seu.
-Hauria de ser ell. Agafeu-lo a ell! -No, no. No!
Majestat.
Té raó. Aquí ho explica tot. S'ha d'acceptar.
És veritat?
Segons dicta la llei, sí.
Doncs així sia!
No, llanceu-me a mi.
Llanceu-me a mi!
Míriel, no podeu…
Si hem de fer el camí dels Fidels,
cal que sigui jo qui faci el primer pas.
-És aquí! Mireu! -A l'horitzó!
Sí, ja arriba.
Els Vàlar l'han considerat…
-Allà! -Innocent!
Majestat.
Glòria a Tar-Míriel, reina de la Mar!
Glòria a la reina Míriel! Glòria a la reina Míriel!
-Glòria a la reina Míriel! -Glòria a la reina de la Mar!
Glòria a la reina Míriel!
Sí, en Halbrand és en Sàuron.
És a Erégion per forjar anells que li permetran sotmetre els elfs.
-I a vosaltres. -A tothom de la Terra Mitjana.
Però no provarà de fugir mentre no perfaci la tasca.
I això ens dona un efímer avantatge.
"Ens"?
Deixa'm anar.
Ara mateix, l'Élrond s'apressa des de Lindon amb un exèrcit d'elfs.
I amb Nenya, el meu anell.
T'entenc.
Quan arribi, encerclarà la ciutat,
deslliurarà en Celebrímbor de les urpes d'en Sàuron i, plegats,
uruk,
tu i jo erradicarem la petjada d'en Sàuron d'aquest món,
perquè no torni més.
I després?
Tots els anells que ell ha forjat han d'ésser destruïts.
Volia dir què passarà amb els uruk.
El teu Rei Suprem ens permetrà tornar a casa en pau?
O persistirà en els seus plans d'envair Mórdor?
L'ombra no només t'ha vençut a tu, ha vençut tot el reialme èlfic.
Al final,
el teu afany per demostrar la teva virtut servirà els designis d'en Sàuron.
Dius mentides
confiant que et revelaré quelcom.
Ja m'has revelat
tot el que esperava i més.
Està bé, està bé.
Ha arribat l'hora.
Pot ser que en Sàuron hagi sotmès ja tot Erégion.
Caldrà molt més que una legió dels teus fills, per posar-hi setge.
De veritat et pensaves que gosaria enfrontar-me al poder d'en Sàuron
amb una sola legió?
Ara que m'has confirmat sense cap mena de dubte qui és
i m'has dit qui porta el teu anell,
Erégion caurà.
I en Sàuron amb ella.
No.
Això és el que ell vol.
En Sàuron no disposa de cap exèrcit,
per això ha atret el teu fins aquí.
Vol que ataquis Erégion.
Lligueu-la. Ens serà útil més endavant.
-T'ho suplico. No siguis ximple. -Baixa aquí.
No ho facis. No t'empassis l'ham.
Faré que ell s'hi escanyi.
No!
No ho facis. Tot és part del seu pla!
És el que en Sàuron vol!
És el que vol!
Cap aquí. Va, va.
Empenyeu! Va!
Més fort!
Les campanes.
Ens ataquen!
Tanqueu les portes! Alceu el pont llevadís!
Vas fent progressos?
No ho has sentit?
Allà fora. Semblava l'alarma de setge.
T'asseguro que tinc els afers de la ciutat controlats.
Això deixa-m'ho decidir a mi.
El teu lloc és aquí, amic meu.
Para ja de dir-me quin és el meu lloc!
Deixa'm anar, "amic".
Abandona la torre
i, quan caiguin els homes, et juro
que tothom al món conegut i a l'ocult
sabrà que fores tu, l'arquitecte de la seva destrucció.
Encara hem de forjar nou anells!
El millor cavall.
-I tant. -És un cavall.
Durant segles,
he cercat crear objectes de gran poder.
Però he fracassat.
La veritat és que…
no vaig venir a Erégion perquè et necessitessin els Vàlar.
Et necessitava jo.
No…
No puc forjar més anells.
I, sense mithril, no…
No pateixis.
He estat a Khazad-dûm.
Mineral de mithril.
Refinat en pols pel mateix Narvi.
Del dipòsit més pur de les seves mines.
Una novena part per anell…
hauria de valdre.
Ara ja ho tenim a tocar, Celebrímbor.
Estem a punt d'assolir el nostre propòsit.
Et prometo, pel meu ésser immortal,
que, quan es narri la història d'aquesta edat, els Silmarils…
Bé…
Mereixeran poc més que una remor.
Però els teus anells,
els Anells de Poder,
es veuran com els més valuosos tresors de tota la Terra Mitjana.
Sí.
No et facis enrere ara que estàs a punt d'aconseguir el que volies.
Utilitza-ho, amic meu.
Millora Fëanor.
I a tu mateix.
Un darrer cop.
És un poema, mes la teva bellesa
eclipsa encara tot el que jo pugui escriure.
Veniu, petits!
Sí!
Va, cap allà. Va, va!
Dispareu!
Subtítols: Guillermo Parra
Supervisor creatiu Roger Peña
Downloaded from - MoviesMod.fit