Venner, de siste ukene har Tal'Dorei blitt herjet av ondskap
iført ansiktene til monstre og menn.
Jeg lot fremmede komme inn blant oss,
og betrodde dem makt de aldri burde fått.
Vox Machina reddet oss fra denne trusselen.
Min svakhet satte riket i fare,
men jeg lover å aldri tillate det igjen.
Så med ydmykhet
gir jeg herved avkall på tronen
og overlater regjeringen til rådet i Tal'Dorei.
Disse kloke patriotene skal sørge for...
Gudene over oss...
Hva skjer?
Det...
Det er ikke mulig...
Alarmklokker.
Føler meg plutselig overpyntet.
-Er dette en del av forestillingen? -Tror ikke det, kompis.
-Kampsignalet! -Unna vei!
-Er det drager? -Løp!
Beskytt barna! Fort!
-Pokker, tårnet kommer til å... -På tide å dra!
Få suverenen i sikkerhet.
Han er ikke engang suveren lenger! Vi må komme oss i sikkerhet.
Suveren, hva skal vi gjøre?
Ta Salda og barna, fort.
Kom!
Emon skal falle.
Kom nær meg!
Uriel?
Nei!
LEGENDEN OM VOX MACHINA
Døden har kommet for å ta dere.
Patetisk.
La meg vise dere ekte kraft.
Nei!
Bror, er alt i orden?
Vax!
Innkommende!
Se opp!
Alle ned!
Angriper drager sammen?
-Møt meg i butikken min! -Greit.
Hold deg trygg, søster.
Fanken.
Trekk langsomt tilbake, folkens.
Den må være eldgammel.
Deilig kveg.
Raishan nyter smaken av frykt.
Du.
Jeg har sett deg.
De er vakre, men også illevarslende.
Inntrengere.
Drit i alt dette. På tide å rase!
Min favoritt-hodekapper.
Det tror jeg ikke.
Er det ditt beste?
Vent, har den magi også?
-Vex, har du en plan? -Ja da.
-Grog! -Kom igjen!
Pass opp!
Tar vi den lange veien til Gilmore?
Ja, på grunn av den!
Ja, den lange veien høres bra ut.
Emons folk, Thordak krever kapitulering.
Overgi dere til Ildkongen.
Hold dere bak meg!
Å nei. Hold ut, Percy!
Eviglys, vær så snill...
-Innkommende. -Nesten...
-Pike, vær rask. -Klar!
Løp, de Rolo!
Ballista, fyr!
Løp!
Første jævla dør som faktisk hjalp oss.
Deres monumenter skal falle og deres sivilisasjon slettes.
Hør på meg, småkryp.
Dere lever av barmhjertighet.
Kjemp eller flykt, og dere oppgir den barmhjertigheten.
En ny tid har kommet for dere.
Regimet til Kromakonklaven.
Det er som verdens undergang.
Ikke for oss, Keyleth.
Søster! Du klarte deg.
"Og jeg er så glad for at du også er i live, Scanlan."
Er det Gilmore?
Å, guder...
Gilmore! Shaun!
Pokker, hvor er han? Hallo!
Sjekk overalt.
Gilmore? Gilmore!
Han er her!
Trekk tilbake, Percy. Jeg ordner dette.
Ikke rør deg, gamle venn.
-Trodde jeg hadde mistet deg. -Det var nære på.
Bare la meg stirre inn i dine sorgtunge øyne
før jeg forlater denne verdens tummel.
Du skal ikke dø. Ikke i dag.
Beklager, beinet må vente. Jeg er tom.
Du leget iallfall ansiktet mitt. Det er uansett det viktigste.
Eller, nest viktigste.
Alle tar det de trenger.
Fortrinnsvis rabattvarer... Drit i det.
Ta alt sammen. Kom igjen!
Alle disse, tusen takk.
Grog liker dette beltet.
-Så det først, Scan-mann. -Du! Finneren er vinneren.
En kost? Svakt.
Den sagnomsuste Dragedreperlansen...
Selvfølgelig.
Det høres nært ut.
Pokker. Gilmore, har dette stedet en bakdør?
På en måte. Samle dere.
-Hvor er Scanlan? -Kommer!
Gi meg hånden din!
Ja! Jeg lever.
Gilmore, jeg ville kysset deg nå,
men da blir du uunngåelig forelsket i meg, og det hadde blitt vanskelig, så...
Rolig, min venn.
Takk for at du fikk oss ut derfra.
Her, ja.
Grog, hvor fikk du det underlige sverdet fra?
Fra en vampyrherre. Kult, ikke sant?
Det utstråler svartekunst.
Er du sikker på at du vet hva det gjør?
Så klart.
Kapper opp drager.
Vi er fortsatt for nær byen for min smak.
La oss trekke tilbake til Hvitstein.
Søsteren min tar oss inn.
Vi kan revurdere og planlegge et motangrep.
Og i mellomtiden faller Emon,
hovedstaden på hele dette jævla kontinentet.
-Vi kan ikke bare forlate den. -Percy har rett.
Så dere dem?
Fire gigantiske drager.
Hva mer kan vi gjøre, bror? Våpnene våre er ubrukelige.
De er eldgamle og mektige. Vi har ingen sjanse.
Du liker visst ikke de ekle gamle øglene heller, Trinket.
De kalte seg Kromakonklaven.
-Trodde drager ikke kom overens. -Det er det som bekymrer meg.
Alliansen deres kan bety ødeleggelsen av Tal'Dorei.
Dette kan være slutten på sivilisasjonen slik vi kjenner den.
Ja, men sivilisasjon er overvurdert.
Jeg foreslår at vi drar til Marquet. Har alltid villet dra på verdensturné.
Veldig heroisk, Scanlan.
Trodde vi sluttet å flykte fra problemene våre.
Folkens.
Hva om dette er vår feil?
Vi drepte den blå dragen, Brimscythe.
Tror dere dette er hevn?
I så fall er det litt av en gjengjeldelse.
Hvis vi vil drepe de skapningene, trenger vi en hær.
Emon hadde den største hæren i Tal'Dorei helt til Brimscythe avviklet den.
Dette har vært planlagt lenge.
Noen er ved porten.
Så mange...
Fort. Dere er trygge her inne.
Kom inn, alle sammen. Det går bra.
Om dere går på rommet mitt, er det en helt vanlig huske,
ikke noe å bry seg om.
Hvor er foreldrene deres?
Herregud!
Lås porten!
Som jeg sa. Hvitstein!
Gjør det, Kiki!
På saken.
Vi trenger en plan.
En bløff virket på Brimscythe. Jeg ordner dette.
Illusjon
-Drittsekk! -Her nede, Frosty!
-Faen, begynner jeg å bli forutsigbar? -Begynner å bli?
Litt lenger.
Kom igjen, små bein, løp!
Portalen er nesten åpen. Nå!
Vokter Yennen, reparasjonene går bra.
-Gilmore! Hvor er Gilmore? -Alt i orden. Jeg har ham.
Løp!
Portalen stenger. Vi må ut.
Dere er tilbake...
Med flere.
Hva skjedde?
Emon har blitt angrepet av spraglete drager.
Fire stykker.
De kom fra ingensteds. Vi slapp så vidt unna.
Gi disse flyktningene husly.
Skill ut de skadde og gi dem medisinsk hjelp.
Skal bli.
-Jeg tar meg av det. -Jeg hjelper deg.
Nei, jeg kan ta vare på ham.
Hvis han er viktig for deg, er han viktig for meg.
Takk skal du ha.
Er ikke du en liten tøffing?
Greit.
Hvitstein er bortgjemt. Vi er trygge foreløpig.
Resten av verden er en annen sak.
Vi må spre ordet.
Kanskje noen der ute kan stoppe dem.
Hva med oss? Vi er rikets beskyttere.
Jeg vet det ikke betyr noe, men det burde det kanskje.
Og hva er egentlig planen mot fire drager?
Vi finner ut noe.
Vi har allerede tatt én.
Vi var heldige med Brimscythe.
Han var halvparten så stor som disse jævlene. Dette er for mye.
Kanskje Ashari-stammene kan hjelpe oss.
Jeg må uansett dra på aramenteen min.
Du burde heller dra til Vasselheim.
Verdenes eldste og best forsvarte by.
Leter dere etter styrker, er det deres beste sjanse.
Vasselheim styres av religiøse ordener.
Jeg har alltid ønsket å dra dit.
Nei. Tro meg. Det er... kvelende.
Munker og nonner som kjemper mot drager? Si at du tuller.
Jeg er en Hvitstein-adevilig.
Kanskje jeg kan bruke mine diplomatiske relasjoner.
mellom våre to byer.
Diplomati?
Vi er ikke sterke nok til dette.
Skal vi dra helt til Vasselheim? For hva?
Rekruttere flere som vil bli drept?
Scanlan, vi må prøve. Ikke sant?
Vi må ingenting.
De har mistet forstanden.
Ja, jeg hater å miste noe.
De dragene raserte hele Skytoppen,
-og vi kunne ikke engang bremse dem. -Nei.
Gjør meg forbanna.
Vi lurte på hvor dere ble av.
Så traff denne meg i hodet.
La noen andre ta seg av dragene.
Noen som er kvalifiserte.
Vi er bare en gjeng heldige jævler som kom oss ut i live.
-Se. -Norddelen.
De har allerede gjenoppbygget den.
Byen så for jævlig ut før vi reddet den.
Vi reddet ikke en by, vi reddet dem.
De var håpløse en gang.
De trengte bare at noen reiste seg og kjempet for dem.
Da reiste de seg også.
Ikke dårlig for en gjeng heldige jævler.
Vi er alle frustrerte og redde.
Men kampen er ikke over.
Hva sier du, Scanlan? Skal vi la være å gå stille inn i natten?
Det er dem. De kjempet mot dragen.
Gjem deg.
Greit, vi gjør det.
Jeg kan tross alt ikke dra på verdensturné uten resten av bandet.
Legender forteller om skjulte krefter i Vasselheim.
Be om hjelp hos platinasanktuariet,
men mislykkes det, søk hjelp der dere kan.
Jeg har aldri vært i Vasselheim.
Teleporteringsformularet mitt fungerer kun om jeg kjenner treet.
Jeg kjenner treet. Du trenger bare å visualisere det.
Greit. Kanskje det fungerer.
-Hvordan ser treet ut? -Stort.
Men ikke for stort. Rosa knopper.
Eller var de gule?
Greinene svaier i vinden.
Et fantastisk eiketre.
Kanskje valnøtt.
Er det nok, Keyleth?
Videre. Til Vasselheim.
Skjønnhet først.
-Sistemann er en trollpikk! -Da skjer det.
Ja.
Håper de klarte det.
For alles skyld.
Spredte du dem?
De fleste.
Men den gruppen slapp unna, med magi.
De kan samle krefter mot oss.
La meg dra etter dem.
Nei, Vorugal, hold deg til planen.
Plyndre dette landet og bring meg byttet.
Og jeg, min konge?
Westruun flommer over av gull.
Da skal du hente det til meg.
Og når du har gjort det, Umbrasyl, finn de krypene.
Vis dem vreden til Kromakonklaven.
Med glede.
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg