‫חברים, בשבועות האחרונים פשה בטל'דורי רוע‬
‫שהתגלם בפניהם של מפלצות ובני אדם.‬
‫הכנסתי זרים למחיצתנו,‬
‫והפקדתי בידיהם כוח שאסור היה להם לקבל.‬
‫ווקס מכינה הצילו אותנו מהאיום הזה.‬
‫חולשתי סיכנה את הממלכה,‬
‫אבל אני נשבע שלא אתיר זאת בשנית.‬
‫ולכן, בענווה,‬
‫אני מוותר בזאת על כס המלכות‬
‫ומעביר את השלטון למועצת טל'דורי.‬
‫הפטריוטים החכמים הללו יבטיחו...‬
‫האלים שבמרומים...‬
‫מה קורה?‬
‫זה...‬
‫לא ייתכן...‬
‫פעמוני אזהרה.‬
‫אני מרגיש פתאום מגונדר מדי.‬
‫- זה חלק מהמופע? - אני חושבת שלא, ידידי.‬
‫- קריאה להתגייסות! - כולם לזוז!‬
‫- אלה דרקונים? - לברוח!‬
‫להגן על הילדים! מהר!‬
‫- שיט, המגדל... - הגיע הזמן לזוז!‬
‫קחו את המלך למקום מבטחים.‬
‫הוא כבר בכלל לא המלך. אנחנו צריכים להגיע למקום מבטחים.‬
‫המלך, מה נעשה?‬
‫קחו את סלדה והילדים, מהר.‬
‫בואו!‬
‫אימון תיפול.‬
‫תתקרבו אליי!‬
‫אוריאל?‬
‫לא!‬
‫אגדת ווקס מכינה‬
‫המוות בא לקחת אתכם.‬
‫עלוב.‬
‫תנו לי להדגים לכם כוח אמיתי.‬
‫לא!‬
‫אחי, אתה בסדר?‬
‫ווקס!‬
‫הוא מגיע!‬
‫זהירות!‬
‫כולם להשתטח!‬
‫דרקונים תוקפים ביחד?‬
‫- ניפגש בחנות שלי! - בסדר.‬
‫תשמרי על עצמך, אחותי.‬
‫שיט.‬
‫שכולם יזוזו אחורה, לאט.‬
‫הוא בטח קדום.‬
‫בקר טעים.‬
‫ריישן נהנית מטעמו של הפחד.‬
‫את.‬
‫ראיתי אותך.‬
‫אלה יפים אבל גם מבשרי רעות.‬
‫פולשים.‬
‫לעזאזל עם כל זה. הגיע הזמן להשתולל!‬
‫עורף הראשים החביב עליי.‬
‫לא נראה לי.‬
‫זה המיטב שלך?‬
‫רגע, הוא גם קסום?‬
‫- ווקס, יש לך תוכנית? - בהחלט, כן.‬
‫- גרוג! - קדימה!‬
‫שימו לב!‬
‫אנחנו הולכים בדרך הארוכה אל גילמור?‬
‫כן, בגללו!‬
‫כן, כן, הדרך הארוכה נשמעת טוב.‬
‫תושבי אימון, ת'ורדק תובע כניעה.‬
‫היכנעו בפני מלך האפר.‬
‫תעמדו מאחוריי!‬
‫אוי לא. תחזיק מעמד, פרסי!‬
‫אוורלייט, בבקשה...‬
‫- הוא מגיע. - כמעט...‬
‫- פייק, להזדרז. - טוב, אפשר לזוז!‬
‫זוז, דה רולו!‬
‫בליסטה, אש!‬
‫לברוח!‬
‫הדלת הדפוקה הראשונה שדווקא עזרה לנו.‬
‫האנדרטאות שלכם ייפלו, התרבות שלכם תימחק.‬
‫תקשיבו לי, חרקים.‬
‫אתם חיים רק מתוך רחמים.‬
‫אם תילחמו או תנוסו, תוותרו על הרחמים האלה.‬
‫עידן חדש בפתח.‬
‫שלטון קונקלוות הכרומה.‬
‫זה כמו סוף העולם.‬
‫לא בעבורנו, קילת'.‬
‫אחותי! שרדת.‬
‫"ואני ממש שמח שגם אתה חי, סקנלן."‬
‫זאת החנות של גילמור?‬
‫אלים...‬
‫גילמור! שון!‬
‫לעזאזל, איפה הוא? הלו!‬
‫תבדקו בכל מקום.‬
‫גילמור? גילמור!‬
‫הוא פה!‬
‫זוז אחורה, פרסי. אני אטפל בזה.‬
‫אל תזוז, ידידי הוותיק.‬
‫- חשבתי שאיבדתי אותך. - זה היה קרוב מאוד.‬
‫רק תן לי להביט בעיניך המהורהרות‬
‫לפני שיכבה פתיל חיי.‬
‫אתה לא עומד למות. לא היום.‬
‫אני מצטערת. הרגל תצטרך לחכות. אני מרוקנת.‬
‫לפחות ריפאת את פניי. זה ממילא האיבר הכי חשוב.‬
‫נו, האיבר השני הכי חשוב.‬
‫שכל אחד ייקח מה שהוא צריך.‬
‫רצוי פריטים בהנחה... לעזאזל עם זה.‬
‫קחו הכול. קדימה!‬
‫את כל אלה, תודה רבה.‬
‫גרוג אוהב את החגורה הזאת.‬
‫- ראיתי אותו קודם, סקנ-מן. - היי! כל הקודם זוכה.‬
‫בחיי, מטאטא? חלש.‬
‫הרומח האגדי, שוחט הדרקונים...‬
‫כמובן.‬
‫זה נשמע קרוב.‬
‫שיט. גילמור, יש פה דלת אחורית?‬
‫אפשר לומר. שכולם יתקרבו.‬
‫- איפה סקנלן? - אני בא!‬
‫תן לי את ידך!‬
‫כן! אני חי.‬
‫גילמור, הייתי מנשק אותך עכשיו,‬
‫אבל אין ספק שהיית מתאהב בי, וזה יעשה בלגן, אז...‬
‫לאט לאט, ידידי.‬
‫תודה שחילצת אותנו משם.‬
‫בבקשה.‬
‫גרוג, איפה מצאת את הלהב המעניין הזה?‬
‫משליט ערפדים. די מגניב, נכון?‬
‫הוא מקרין כישוף שחור.‬
‫אתה בטוח שאתה יודע מה הוא עושה?‬
‫בהחלט, כן.‬
‫קוצץ דרקונים.‬
‫אנחנו עדיין קרובים מדי לעיר, לטעמי.‬
‫אני אומר שניסוג לווייטסטון.‬
‫אחותי תארח אותנו.‬
‫נוכל להתארגן מחדש ולתכנן מתקפת נגד.‬
‫ובינתיים, אימון תיפול,‬
‫בירת כל היבשת הדפוקה.‬
‫- אי אפשר פשוט לנטוש אותה. - פרסי צודק.‬
‫בחייכם, ראיתם אותם?‬
‫ארבעה דרקונים ענקיים.‬
‫אחי, מה עוד נוכל לעשות? הנשקים שלנו חסרי תועלת.‬
‫הם קדומים וחזקים. אין לנו סיכוי.‬
‫גם אתה לא אוהב את הלטאות הנבזיות האלו, נכון, טרינקט?‬
‫הם מכנים את עצמם קונקלוות הכרומה.‬
‫- חשבתי שדרקונים לא מסתדרים יחד. - זה מה שמדאיג אותי.‬
‫הברית שלהם עלולה להביא להחרבת טל'דורי.‬
‫זה עלול לבשר את סוף התרבות המוכרת לנו.‬
‫כן, אבל בחייכם, מגזימים בערכה של התרבות.‬
‫אני אומר, לעזאזל עם זה. נלך למארקט. תמיד רציתי להופיע בעולם.‬
‫כן, אמיץ מאוד, סקנלן.‬
‫חשבתי שהפסקנו לברוח מהבעיות שלנו.‬
‫חבר'ה.‬
‫אולי זו אשמתנו?‬
‫אנחנו הרגנו את הדרקון הכחול, ברימסיית.‬
‫אתם חושבים שזו נקמה?‬
‫אם כן, זו חתיכת סגירת חשבון.‬
‫אם נרצה להרוג אותם, נצטרך צבא.‬
‫באימון היה הצבא הכי גדול של טל'דורי, עד שברימסיית' פירק אותו.‬
‫התוכנית הזאת מתבשלת כבר זמן רב.‬
‫יש מישהו בשערים.‬
‫רבים כל כך...‬
‫טוב, מהר. תהיו מוגנים פה.‬
‫שכולם ייכנסו. יהיה בסדר.‬
‫והיי, אם תיכנסו לחדר שלי, זו נדנדה רגילה לגמרי,‬
‫שזה לא יטריד אתכם.‬
‫איפה ההורים שלכם?‬
‫אלוהים!‬
‫לנעול את השערים!‬
‫כמו שאמרתי. וייטסטון!‬
‫תעשי את זה, קיקי!‬
‫בטיפול.‬
‫דרושה לנו תוכנית.‬
‫הבלוף עבד על ברימסיית'. אני אטפל בזה.‬
‫אש-אש-אשליה‬
‫- אהבל! - היי, פרוסטי, פה למטה!‬
‫- לעזאזל, אני מתחיל להיות צפוי? - מתחיל?‬
‫רק עוד קצת.‬
‫בוא, גוץ, רוץ!‬
‫השער פתוח כמעט. עכשיו!‬
‫השומרת ינן, התיקונים מתקדמים יפה.‬
‫- גילמור! איפה גילמור? - זה בסדר. הוא בידיי.‬
‫לזוז!‬
‫השער נסגר. צריך לזוז.‬
‫חזרתם...‬
‫עם עוד כמה.‬
‫מה קרה?‬
‫אימון הותקפה בידי שלל דרקונים.‬
‫הם ארבעה.‬
‫הם צצו משום מקום. בקושי נמלטנו.‬
‫קחו את הפליטים אל המחסה.‬
‫תפרידו את הפצועים ותנו להם טיפול רפואי.‬
‫- מייד. - כן, גברתי.‬
‫- טוב, אטפל בזה. - אעזור לך. לאט. בוא.‬
‫לא, אני יכול לטפל בו.‬
‫אם הוא חשוב לך, אז הוא חשוב לי.‬
‫תודה.‬
‫נו, איזו ילדונת קשוחה את.‬
‫טוב.‬
‫וייטסטון מבודדת. אנחנו מוגנים לזמן מה.‬
‫שאר העולם... הוא עניין אחר.‬
‫צריך להפיץ את הבשורה.‬
‫אולי יש מישהו שיכול לעצור אותם.‬
‫מה איתנו? אנחנו מגיני הממלכה.‬
‫אני יודעת שאין לזה משמעות, אבל אולי צריכה להיות משמעות.‬
‫ומהי בדיוק התוכנית נגד ארבעה דרקונים?‬
‫אפשר לחשוב על משהו.‬
‫כבר חיסלנו אחד.‬
‫היה לנו מזל עם ברימסיית'.‬
‫גודלו היה מחצית משל הדפוקים האלה. זה גדול עלינו.‬
‫אולי שבטי האשארי יכולים לעזור לנו.‬
‫ממילא אני צריכה ללכת לארמנטה שלי.‬
‫כדאי לכם ללכת אל וסלהיים.‬
‫העיר העתיקה והמאובטחת ביותר בעולם.‬
‫אם אתם מחפשים צבאות, זה הסיכוי הכי טוב שלכם.‬
‫וסלהיים נשלטת בידי מסדרים דתיים.‬
‫תמיד רציתי לבקר שם.‬
‫את לא רוצה. תאמיני לי. המקום הזה... מחניק.‬
‫נזירים ונזירות נלחמים בדרקונים? בבקשה תגידו לי שאתם מתבדחים.‬
‫אני אציל מווייטסטון.‬
‫אולי אוכל ללחוץ על קיום יחסים דיפלומטיים בין הערים.‬
‫בין שתי הערים שלנו.‬
‫דיפלומטיה?‬
‫לא, אנחנו לא חזקים מספיק לשם כך.‬
‫עכשיו אנחנו מרחיקים עד וסלהיים? בשביל מה?‬
‫כדי לגייס עוד אנשים שייהרגו?‬
‫סקנלן, חייבים לנסות. נכון?‬
‫לא חייבים לעשות שום דבר.‬
‫הם איבדו את שפיותם הארורה.‬
‫כן, אני שונא לאבד משהו.‬
‫הדרקונים האלה מוטטו את כל רובע הענן,‬
‫- לא הצלחנו אפילו להאט אותם. - נכון?‬
‫זה מעצבן אותי.‬
‫תהינו לאן הלכת.‬
‫וחטפתי מזה מכה בראש.‬
‫תנו למישהו אחר להתמודד עם הדרקונים, טוב?‬
‫מישהו מוסמך.‬
‫אנחנו סתם חבורת מניאקים שהתמזל מזלם לצאת בחיים.‬
‫- היי, תראו. - האגף הצפוני.‬
‫הם כבר בנו אותו מחדש.‬
‫העיר נראתה זוועה עד שהצלנו אותה.‬
‫לא הצלנו עיירה, הצלנו אותם.‬
‫הם היו חסרי ישע פעם.‬
‫והם בסך הכול היו צריכים שמישהו יתקומם ויילחם למענם.‬
‫אחר כך גם הם התקוממו.‬
‫לא רע יחסית לחבורת מניאקים שהתמזל מזלם.‬
‫כולנו מתוסכלים ומפוחדים.‬
‫אבל הקרב לא נגמר.‬
‫מה אתה אומר, סקנלן? מתאים לך לא להיעלם בשקט לתוך הלילה?‬
‫אלה הם. הם לחמו בדרקון.‬
‫להתחבא.‬
‫כן, בסדר, בואו נעשה את זה.‬
‫הרי לא אוכל לצאת להופעות בעולם בלי שאר הלהקה.‬
‫האגדות מספרות על כוחות שמסתתרים בווסלהיים.‬
‫תפנו לבקשת עזרה במקלט הפלטינום,‬
‫אבל אם זה לא יצליח, תחפשו עזרה בכל מקום אפשרי.‬
‫מעולם לא ביקרתי בווסלהיים.‬
‫לחש הטלפורטציה שלי עובד רק אם העץ בצד השני מוכר לי.‬
‫העץ מוכר לי. את צריכה רק לדמיין אותו.‬
‫טוב. אולי זה יצליח.‬
‫- איך העץ נראה? - גדול.‬
‫אבל לא גדול מדי. ניצנים ורודים.‬
‫או שהם צהובים?‬
‫הענפים מתנופפים ברוח הקלה.‬
‫עץ אלון מופלא.‬
‫אולי אגוז.‬
‫זה מספיק, קילת'?‬
‫קדימה. אל וסלהיים.‬
‫זכות ראשונים ליופי.‬
‫- האחרון שנכנס הוא טרול שמוק! - על החיים ועל המוות.‬
‫הו, כן.‬
‫בואו נקווה שהם הגיעו.‬
‫למען כולנו.‬
‫נפטרת מהם?‬
‫מרובם.‬
‫אבל ברחה חבורה, בעזרת קסם.‬
‫הם יוכלו לרכז כוחות נגדנו.‬
‫תן לי לרדוף אחריהם.‬
‫לא, וורגול, תיצמד לתוכנית.‬
‫לבזוז את האדמה ולהביא לי את השלל.‬
‫ואני, מלכי?‬
‫ווסטרון שופעת זהב.‬
‫אם כך תתבע אותו בשמי.‬
‫וברגע שתעשה זאת, אומברסיל, תצוד את השרצים עד חורמה.‬
‫תראה להם מהו זעמה של קונקלוות הכרומה.‬
‫בעונג.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬