Наздожену.
Мамо, де він закінчується?
Не закінчується.
Ґлоріє.
Ні.
Я хочу вернутися.
Секунду.
Де...
Де вода?
Отут.
Ви пропустили дозу.
Ото й усе.
Я мушу їх знайти.
Усе гаразд.
З вами все гаразд.
НАДЗВИЧАЙНІ ПРИГОДИ ДЖОРДЖІЯ
ҐЛОРІЯ – ЕНН – ДЖОРДЖ
ДОПИТАНА ОСОБА: ГІЛЬДЕБРАНДТ, ҐЛОРІЯ
МІСЦЕ ДОПИТУ Р17 КВ. 27.
Забирає з собою.
Пошлемо когось?
Ні. Не треба.
Точно?
Стежте за нею.
ЗА СЕРІЄЮ КНИЖОК «БУНКЕР» Г'Ю ГОУІ
ТАЄМНИЦЯ БУНКЕРА
ГІЛЬДЕБРАНДТ, ҐЛОРІЯ
МЕДИЧНИЙ, СТАЦІОНАР
Добрий ранок.
Як дитина?
Добре.
У вас повідомлення.
Вибачення від Ремонтного.
За що?
Пише, що вони розбили вашу вазу, але її відновлять.
Чому вони взагалі приходили?
Не знаю, як усе влаштовано внизу,
але в нас усі вчаться не сперечатися з Ремонтним,
якщо хочеш мати робочий унітаз.
У Механічному ми самі все лагодимо.
Я відійду.
І ви не скажете мені, куди йдете.
Є деякі справи в Середині.
Ще одне повідомлення.
«Мер Голланд просить шерифа Ніколс зайти з самого ранку.
Підтвердьте отримання».
-Підтверджуйте. -Напишу, що ви вже йдете.
Скажіть, що мушу перенести.
Хочете проігнорувати одразу після вихідних,
коли всі в Бункері на нервах.
Я не переживаю за мера,
як не переживаю, що лишаю вас за головного.
Біллінґс, говорить Карінс.
Відповідай.
Біллінґс.
ТРИВАЛЕ ЛІКУВАННЯ
-Як вам помогти? -Я шукаю Ґлорію Гільдебрандт.
-Вона тут? -Вибачте.
Я не маю права надавати таку інформацію.
Ви... Чому?
-Я ж кажу, не маю права. -Не маєте права.
Ви це бачите? Це...
Секунду.
З цим я маю право знати, правда?
-То вона тут чи ні? -Так, шерифе.
Чудово. Маю до неї кілька запитань.
Я вас відведу, але будьте готові.
До чого?
Навряд чи ви здобудете якусь інформацію.
Ґлоріє, до вас гостя.
Ґлоріє, я шериф Ніколс.
Я їх знайшла.
У неї галюцинації.
Такий симптом її недуги. Глибинна деменція.
Я знайшла їх там, де лишила. Біля води.
Біля якої води?
Краще її не турбувати.
Води, про яку ви не повинні знати.
Вона збуджується, говорить щось нерозбірливо.
-Зачекай. -Ми про неї дбаємо.
Хочу з нею прогулятись.
Ґлоріє, що скажете? Хочете зі мною прогулятись?
Це неможливо. Їй заборонено покидати палату.
-Я дозволяю. -Не можна.
-У нас наказ тримати її тут. -Від кого?
Від судді Медовз.
Якщо це все, то прошу вас піти.
Заступнику, хочу повідомити про злочин.
Мій чоловік забув удома обід.
Я його затримаю.
О боже.
От чорт.
Гей.
-Як почуваєшся? -Краще.
Не треба було йти аж сюди.
Хотіла показати їй, яка в татка важлива робота.
-Бачу, вона не вражена. -Головне, що не плаче.
Надіялася познайомитися з шерифом. Де вона?
Знаю не краще, ніж ти.
Забудь.
Перерва мені не зашкодить. Кави хочеш?
Завжди хочу.
Ходімо.
Якщо буду потрібен, я в кафе.
Потрібен шериф.
-Її тут нема. -Це терміново.
Шерифе, говорить Біллінґс, прийом.
Пані.
Пані, я ж вам казала.
-Я казала, що її нема. -А де вона?
Я ж казала: якщо хочете бачити суддю, треба записатися.
Я шериф, тому це зайве.
Запис – це частина протоколу, який...
Мені плювати на протокол.
Якщо її нема, я зачекаю.
-Ви тільки згаєте час. -Це не ваша проблема.
Вона вдома з простудою.
Коли вернеться?
Коли їй стане краще.
Усі на 26 рівень. Усі на...
Даруйте.
Вони показились.
-Ми розберемося. -Аякже.
Шерифе Ніколс, якщо чуєте, спустіться на 26.
Чорт.
Вибачте. Даруйте.
Управління шерифа. З дороги. Управління шерифа.
-Де в біса шериф? -Не знаю.
Даруйте. Управління шерифа.
-Управління шерифа. Вибачте. -З дороги. Пропустіть.
Мені треба пройти. Управління шерифа.
Управління шерифа. Пропустіть.
Гей! Управління шерифа.
-Що тут? -От і ви.
-Де ви були? -Що сталося?
Якби ви не вимкнули радіо, то не питали б.
Чорт, я...
-Учора розгромили бар на 26 рівні. -Хто?
Власник каже, група з нижньої Середини.
Вони вчора розшумілися. Він перестав наливати.
Уранці все побачив і дійшов власних висновків.
Коли ми прийшли, всі на рівні були готові одне одного повбивати.
Люди налякані й злі, і їм потрібен шериф.
-Біллінґс. -Я не закінчив.
Мені не просто дали ліктем в лице.
Я мусив прикривати вас, коли мер запитав, чому ви не прийшли.
Через вас я брехав.
-Вибачте. -Пізно для вибачень.
Ви повинні все мені розказати.
Поясніть, чому ви ігноруєте обов'язки і зневажаєте свій значок.
-Інакше я буду змушений... -Джорджа Вілкінса вбили.
Що?
Як Джанса, Марнса і Трамбола.
Трамбола? Ви сказали судді Медовз, що він стрибнув.
Так, бо це вона й хотіла почути.
Хочете чесності?
Я не уявляю, що роблю.
Я прийшла сюди через Джорджа,
і з'ясувала єдине: чоловік, якого я кохала...
Дурив мене й використав,
але я все одно хочу знайти його вбивцю.
І все це пов'язано зі смертю Джанс, Марнса
і тим, чому Голстон пішов на чистку вслід за дружиною.
Ви хочете, щоб я відвід погляд,
поки ви розслідуєте чотири вбивства і дві чистки?
Так.
Справу Джорджа Вілкінса закрили.
Аж поки...
ми не знайшли його релікт у квартирі Трамбола,
бо він пов'язаний з іншим нашим розслідуванням.
Тому теоретично це причина для повторного відкриття справи Джорджа.
Дякую.
Дякуйте Пакту.
І пообіцяйте сходити до мера.
Я сходжу. Прямо завтра зранку.
Ідіть додому. Вигляд у вас паскудний.
Ще одне.
Знаєте, де живе Медовз?
Я б запитав, але щось підказує,
що це той випадок, коли краще відвернутися.
П'ятнадцятий рівень. Лінія керівників.
Якщо хочете застати її в доброму гуморі, їй щодня доставляють сніданок.
Вона любить яєчню з беконом.
Я вже йшла додому, а тоді побачила ваші вогні.
Вони ж зникли.
Вони не зникли. Просто ховаються.
Бачу, ви не любите грибів.
Ми живемо під землею, але це не значить, що треба їсти гриби.
А мені смакують.
Залишимося кожен при своєму.
Чим ви займаєтеся, коли не тут?
Я системний аналітик.
Працюєте в IT?
Якщо у вас проблеми з комп'ютером,
гарантую, що винен не я, тому...
То ви знали мера Голланда до того, як він став мером?
«Знав» – це перебільшення.
Якось він прочитав мені лекцію
про правильні протоколи відключення тостера в кімнаті відпочинку...
Це на нього схоже.
-Он. Гляньте. -Де?
Бачите?
Вона отут,
а це значить, що поряд є інша.
Цікаво, як давно вони там.
Наприклад, чи були вони там... Раніше,
коли люди жили зовні.
І я про це думав.
Ви помічали що-небудь дивне, окрім вогнів у небі?
-Ви про що? -Якісь натяки
на те, що там насправді?
Ні, але...
Одного разу я бачив,
як світло пролетіло небом, а тоді зникло.
-Вибачте. -Усе, досить.
Я думав, що через мої вчорашні слова
-про те, що я хочу... -Усе гаразд. Я мушу...
Я піду.
Усе нормально, я візьму.
НАУКОВИЙ КОСМІЧНИЙ ЦЕНТР
У нас біда.
Так.
Я отримав погрозу.
-Що? -Ні, це не...
Я пришлю до вас охорону.
Шерифе, я знаю, що ви до такого не схильні,
але вислухайте.
Сядьте.
Після того як Сімс звинуватив вас у підкиданні доказів,
мене повідомили, що суддя Медовз незадоволена
моїм втручанням на ваш захист.
Вона прислала Сімса з попередженням: якщо я їй заважатиму,
то вона перекрутить якусь статтю Пакту, щоб мене прибрати.
Багато років тому я вирішив їй не заважати.
Щоб зберегти роботу.
Саме так.
Але моя робота в ІТ – непересічна робота.
Знаю, ви вважаєте, що Бункер тримається на генераторі...
Так і є. Без енергії у нас нічого б не було.
Важливо, як енергію використовувати.
Щоб поливати урожай, передавати повідомлення, очищати повітря.
Усі ці невидимі завдання контролюють сервери ІТ.
Якщо сервери потраплять не в ті руки,
то ніяка енергія з генератора нас не врятує.
Ви думаєте, що Медовз хоче захопити сервери?
Я не хочу чекати, поки станеться щось подібне.
Потрібно знайти спосіб її приперти,
щоб вона не виходила за рамки.
Я дещо розслідую.
Що саме?
Згідно з Пактом я не можу обговорювати активні розслідування.
-Ви вже як Біллінґс. -Він непоганий.
Він ваша заміна.
Хай що ви розслідуєте,
надіюся, ви встигнете все з'ясувати, перш ніж суддя Медовз вас позбудеться.
Бо якщо це станеться,
ми з вами вже ніяк їй не завадимо.
Залиши там, Карл.
Не Карл.
Це шериф. Я принесла вам сніданок.
Лишіть його і йдіть.
Хочу вас щось спитати.
Мені недобре.
По-перше, чому ви дозволяєте тримати громадян під замком
і накачувати їх наркотиками проти їхньої волі?
Я не чекала гостей. Я нездужаю.
Так. Мені казала секретарка.
Та це вас не зупинило, і ви все одно ввірвалися в мій приватний простір.
Не переживайте. Я ненадовго.
Тільки поясніть, чому ви утримуєте Ґлорію Гільдебрандт у Медичному.
Кого?
Консультантку з фертильності.
Її.
Це для її ж добра.
Накачуєте її, бо вважаєте, що вона щось сказала Еллісон Бекер,
і та вийшла на чистку.
Не знаю, звідки така інформація.
Зі справи Ґлорії.
Ґлорія сказала їй, що таким, як вона, в Бункері не дають заводити дітей,
тому я хочу її допитати.
Навіщо?
Розслідування релікта. Ви схвалили.
Ви роками за нею стежили. Вона точно щось знає.
Ви не вмієте брехати, шерифе.
Дозвольте з нею поговорити, і я відчеплюся.
-Я вас не зупиняю. -Її розум затуманено.
У Ґлорії така деменція, як у вас – застуда.
Вам мало посади шерифа, для якої ви не кваліфіковані,
-ви тепер ще й діагност. -Ви проти, щоб я була шерифом.
Я хочу поговорити з Ґлорією.
Тому скасуйте своє медичне розпорядження,
і до кінця тижня я здам значок.
Ідіть, поки я не викликала охорону Судового.
Не погрожуйте мені Сімсом.
Це хороша пропозиція.
Дозвольте забрати Ґлорію з Медичного на кілька годин,
і я не зволікаючи вернуся в Механічний.
-Це неможливо. -Можливо. Просто скасуйте.
Я не можу.
Ви суддя.
Я сказала, що не можу, і нічого тут не вдієш.
Ви мусите зупинитися.
Тільки коли все з'ясую.
-Вам не дадуть. -Хто не дасть? Ви про що?
Про кого ви?
От як усе влаштовано?
Квартира, релікти...
Будуть у вас, поки ви мовчите?
Ого.
Не дивно, що ви сидите тут і п'єте свої «ліки проти застуди».
Ви нічого про мене не знаєте.
Вимітайтеся!
Стоп.
Ніколс ходила до Гільдебрандт у Медичний?
-Учора. -Покажіть.
Вони давно там?
-Учора стояли. -Треба було сказати.
Вибачте. Ми когось пошлемо.
Джулс.
Зайдеш?
Мене перевели сюди після...
Маленька, але я тут тільки сплю.
Я так багато думав про тебе, про те, що б я сказав, якби...
якби ти вернулась.
І ось ти тут, і я не знаю з чого почати.
Не переймайся. Я тут не через це.
Я хочу попросити про послугу, а тоді просто зникну.
Я такого не хочу.
На тривалому лікуванні є пацієнтка,
і треба, щоб ти поміг мені забрати її на годину-дві.
Стій. Хвилинку.
Її там накачують наркотиками проти волі.
Дія препаратів скінчиться, і я з'ясую чому.
Не говори такого.
Це небезпечно. Я не можу.
Так. Я мала б знати, що ти не поможеш.
Зачекай.
Вибачте, лікарю. Я вас не помітила.
Я прийшов поцупити деякі ваші ліки.
Я принесу форму на підпис.
Дві пігулки аспірину.
Думав, що перетерплю, але в головного болю інші плани.
Я вже йду додому.
Беріть, що треба.
Дякую.
ЛОРАЗЕПАМ
Ґлоріє, ви мене чуєте?
Я вивезу вас прогулятись.
Ви ж хотіли б побачити ясла?
Дітки.
-Вас хтось бачив? -Навряд.
Тут безпечно.
Не знаю чому, але тут не прослухують.
Ґлоріє. Ґлоріє, ви мене пам'ятаєте. Я шериф. Ми бачилися вчора.
-Вона на седативних. -Знаю. Я ж казала.
Препарат виведеться з організму за п'ять-шість годин.
Її треба вернути
-до обходу чергової. -Чорт.
Знаю, ти роздратована. Заспокойся і глибоко вдихни.
У п'ять років не помагало і зараз не поможе.
Має бути якийсь спосіб. Може, дати їй кави?
Може, холодний душ? Чи щось таке?
Її не ввімкнеш як машину.
То це все? Навіть не спробуєш?
Можу дати їй щось для пом'якшення седації.
Чому не сказав раніше?
-Бо це не завжди діє. -Так.
Бувають побічні ефекти.
Це вони з нею роблять, і я хочу знати чому.
Будь ласка.
Добре. Я принесу препарати.
Ґлоріє, ви мене чуєте?
Що таке?
Цього я і боявся.
-Що з нею? -Чорт! У неї приступ.
Джулс, поможи.
-Усе гаразд. Ти знаєш що робити. -Так.
Одна тисяча. Дві тисячі.
Три тисячі.
Чотири тисячі. П'ять тисяч.
Шість тисяч. Сім тисяч.
Вісім тисяч. Дев'ять тисяч.
Десять.
Одинадцять. Дванадцять.
Відступає.
Їй легше?
А тобі?
Так. Я в порядку.
Краще її не будити.
Треба зачекати.
ПРИБИРАЛЬНИЙ
Ми шерифа загубили. Востаннє її бачили біля Медичного.
Ми думали, що вона вернеться до старої, але ні.
Мабуть, вона там, де нема камер.
-Вона ж не знає де. -Може, зайшла в мертву зону.
Де в Медичному мертві зони?
Ми багато років використовуємо ті камери деінде.
Останні ми брали, щоб замінили поламані на 52 рівні.
Ми покриваємо основні зони Медичного, але...
Але ви гадки не маєте, де вона? Ніхто з вас?
То візьміть мапу і перевіряйте кожну кімнату, бо ми щось пропускаємо.
Що?
Тобі личить значок.
Моя дочка – шериф.
Ну, це ненадовго, тому...
Про що йдеться, Джулс?
Я тобі не скажу.
Мені треба кави.
-Будеш? -Ні. Дякую.
Де я?
Ґлоріє.
Ви в яслах.
-Чому? -Я шериф.
Я привезла вас сюди, бо маю кілька запитань.
Ви не шериф. Він...
То був Голстон. Голстон Бекер.
Він вийшов на чистку через три роки після його дружини Еллісон.
Ви говорили з нею про дітей.
Знаю, вам важко пригадати,
але прошу вас спробувати.
Ви говорили
про ще щось?
Як вона?
Вона все ще збентежена. А часу мало.
Ґлоріє.
Я доктор Ніколс. Я послухаю ваше серце.
Ніколс.
Я вас знаю. Знаю.
-Що вам від мене треба? -Усе гаразд. Це мій тато.
-Він хоче помогти... -Він на них працює.
-Про що вона? -То він.
-Він мій лікар. -Про що вона?
-Вона була твоєю пацієнткою? -Ти. То був ти.
-Відповідай, це так? -Ти.
Я не... То було сорок років тому.
-Він не дав мені завести дитину. -Що? Це правда?
-То був ти! -Джулс...
-Я згадую. -Ти її нервуєш.
Це не я її до такого довів.
-Іди. Вийди. -Ні. Не треба.
-Ґлоріє, гляньте на мене. -Ні!
Усе гаразд. Він пішов.
У якому сенсі він на них працював?
-Що ви... -Не хочу тут бути.
Усе гаразд.
Послухайте. Це все вони.
Накачують вас наркотиками, щоб ви все забули.
Я хочу забути. Бути де завгодно, лиш не тут.
Я вам не довіряю.
Ви ж це вже бачили?
Боже.
-Де ви це взяли? -У свого знайомого. Джорджа.
Він отримав його від вас.
Джорджик?
Я передала не йому, а його матері.
-Не пам'ятаю її імені. -Усе гаразд.
-Вона була з наших. -Тобто «з наших»?
Я не знаю вас і не знаю, що ви хочете.
Ви чули про Хранителів вогню?
Ні.
Бо нас стерли.
-Хто стер? -Бункер.
Вони пробували ще з повстання.
Тоді влили щось у воду, щоб спогади згасли.
Що?
Вони хотіли стерти минуле і всіх, хто його беріг.
Не розумію. Хто такі Хранителі вогню?
Люди, які давали відсіч, які берегли такі речі, як ця книжка.
Щоб пам'ять жила.
-Ви одна з них? -Була.
Поки вони не загасили наш вогонь.
Ви казали, що мій тато не дав вам народити.
-Вони хотіли, щоб ми вимерли. -Що?
Змусили думати, що в нас є шанс на сім'ю, але насправді його не було.
Стоп. Лікарі про це знали?
Мусили.
Вони казали, що виймають протизаплідний засіб.
Це була брехня.
Я зрозуміла після другої невдалої лотереї.
Мій чоловік Генрі не був Хранителем
і дуже хотів дітей.
Зі мною в нього шансу не було б,
а якби я сказала правду, він би мене не покинув. Тому я його відштовхнула.
Якось я наткнулася на нього з дітьми,
а він вдав, що мене не знає.
Я побачила, що в мене забрали, і вже не могла терпіти.
І віддала мій найцінніший релікт
останній знайомій хранительці.
Джорджевій мамі?
Так. Її звали Енн. Вона невдовзі померла.
Бідолашний син лишився сам.
Коли ви востаннє його бачили?
Він нічого не казав вам про жорсткий диск?
Я стежила за малим Джорджем,
але потім втратила зв'язок.
Як він?
Коли?
Торік.
Він упав зі сходів, і це не був нещасний випадок.
Це місце...
Мене тримають на препаратах, але принаймні я забуваюсь.
Гляньте.
Я знайду.
Вода.
Її називали океаном.
Я стільки разів його уявляла,
але й гадки не маю, як він звучить чи пахне.
Можна потримати?
Авжеж.
Привіт.
Ви дочка Ганни Ніколс.
Так. Ви її знали?
Я чула про неї від Енн.
Джорджева мама знала мою?
Вона з чимось допомагала вашій матері.
Не пам'ятаю, з чим саме. З якимось збільшувальним пристроєм.
Мене завжди дуже дивувало,
що такій жінці, як Ганна Ніколс, дозволили мати дітей.
Мама була хранителька вогню?
Її теж не покидала цікавість.
Це те, що їм у нас не відібрати.
Коли я дізналася про її долю...
то відчула, що це для нас велика втрата.
-Як вона? -Я завезу її назад.
Це небезпечно, Джулс.
Не тобі говорити мені, що безпечно, а що – ні.
Я б нізащо тобою не ризикував.
Але ти змушував пацієнтів вірити,
що їхній протизаплідний засіб прибрали?
У мене не було вибору.
Якщо я хотів помагати людям...
Помагати? Ти помагаєш лише тим, хто дає іншим розмножуватись.
Зрозумій мене. Мені нічого не розповідали.
До мене прийшли
і сказали, що це потрібно для нашого виживання,
щоб не передавати генетичних хвороб.
Нащо брехати людям?
Нащо давати їм фальшиву надію?
Ти про це не думав?
Авжеж думав.
Я завжди припускав, що це своєрідне покарання для обраних.
Але ти й далі виконував їхні вказівки?
Коли питаєш, завжди є наслідки.
Ми з тобою це знаємо.
-Ти вважаєш, що я зрадив маму. -Не вважаю.
Вона не єдина, кого ти зрадив.
Чорт, он вона.
Гей! Що це таке? Вона в нормі?
Заступник знайшов її біля сходів, тому...
Ви казали, що вона не верталася до Гільдебрандт.
-Вона не верталась. -То як ви це поясните?
-Не знаю. -З'ясуйте, де вони були. Негайно!
І не зводьте з них очей!
Шерифе, запевняю...
Я завезу її в палату і напишу рапорт.
Зачекайте. Я піду сама.
Добре.
-Ви в порядку? -Ніби.
Можна ще разок глянути?
Звісно.
-Бережіть його. -Добре.
Мої квіти зникли.
Я пригадала. Шериф Голстон був тут.
-Коли? -Я не знаю.
Недавно. Точно не скажу.
Він приніс квіти й поставив отам.
-Перед дзеркалом? -Так.
БІЛЬШЕ КВІТІВ ПЕРЕД ДЗЕРКАЛОМ.
-Цього раніше не бачила. -Може, він його хотів показати?
Гадки не маю, що це.
Вони бачать нас крізь дзеркало.
-Тому Голстон поставив квіти. -Що?
Вони мають пристрої, як сенсор назовні,
і спостерігають за нами.
Пам'ятаєте ще щось з того візиту? Може, він щось казав?
Ні. Він заходив ненадовго.
Більшість часу лагодив вентиляцію.
Вона закрила камеру.
Що вона робить?
-Біда в тому, що в нас лише аудіо. -Ні, Дієґо.
Бід в тому, що вона знає про камери.
Що це? Що ви знайшли?
Пошліть рейдерів. Негайно!
Мушу бігти, вони йдуть сюди.
-Тепер ви остання хранителька. -Ні.
Ви про це не просили. Це нечесно. Але так є. Усе залежить від вас.
-Ні. -Не дайте правді вмерти з вами.
Я мушу бігти.
Що хотіла б ваша мати?
-Я б спитала, але не можу. -Не можете.
Але ви знаєте, чому вона себе вбила?
Де вона?
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська