Vi løper om kapp.
- Hvor langt fortsetter det? - I evigheter.
Gloria.
Nei.
Jeg må tilbake.
- Et øyeblikk. - Hvor...
- Hvor er vannet? - Det er her.
Du gikk glipp av en dose. Det er alt.
Jeg må finne dem.
Det går bra. Det vil gå bra.
UTROLIGE EVENTYR I GEORGIA
INTERVJU: HILDEBRANDT, GLORIA NIVÅ 17, LEILIGHET 27.
Hun tar den med.
Bør vi sende noen?
Nei, la det være.
Sikker?
Hold øye med henne.
BASERT PÅ BOKSERIEN AV HUGH HOWEY
LANGTIDSPLEIE
God morgen.
Hvordan har ungen det?
Bra.
Du har meldinger.
- En unnskyldning fra vedlikehold. - For hva?
De ødela vasen din, men vil få den reparert.
Hva gjorde de der?
Her på toppen lærer vi ikke å stille spørsmål ved hva vedlikehold gjør
- om man vil holde toalettet i gang. - På mekanisk fikser vi ting selv.
- Jeg må ut. - Skal du si hvor du skal?
Jeg må fikse noe i midten.
Enda en melding.
"Borgermesteren vil treffe sheriff Nichols. Bekreft mottakelse."
- Bekreft det. - Skal jeg si du er på vei?
Vi må endre tidspunkt.
Vil du ignorere borgermesteren alt, når alle i siloen er nervøse?
Jeg er verken bekymret for ham eller for å la deg ta ansvaret.
Karins til Billings.
Du bør svare.
Billings.
LANGTIDSPLEIE
- Ja? - Jeg ser etter Gloria Hildebrandt.
- Er hun her? - Jeg kan ikke dele slik informasjon.
Hvorfor ikke?
- Det har jeg ikke fullmakt til. - Greit. Ser du denne?
Vent litt.
Denne gir meg fullmakt til å vite.
- Er hun her? - Det er hun, sheriff.
Jeg vil stille henne noen spørsmål.
- Jeg kan ta deg med, men vær forberedt. - På hva?
Du får kanskje ikke svarene du håper på.
Du har besøk, Gloria.
- Jeg er sheriff Nichols, Gloria. - Jeg fant dem.
Hun hallusinerer. Et symptom på sykdommen. Vaskulær demens.
Hvor jeg forlot dem, ved vannet.
- Hvilket vann? - Best ikke å forstyrre henne.
Vannet de ikke vil vi skal vite om.
Hun blir opprørt og sier mye rart.
- Vent. - Vi passer på henne.
Jeg vil gå en tur med henne. Vil du det? Vil du gå en tur med meg?
Hun har ikke lov å forlate avdelingen.
- Hun får lov av meg. - Det går ikke.
- Det er en ordre. - Fra hvem?
Dommer Meadows.
Om det ikke var noe mer, bør du gå.
Jeg vil rapportere en forbrytelse. Mannen min glemte matpakken.
Jeg skal sørge for å ta ham.
Herregud. Pokker...
Hei.
- Hvordan går det? - Bedre.
- Du trengte ikke å komme hit. - Jeg ville vise hvor viktig pappa er.
- Hun er visst ikke imponert. - Hun gråter ikke.
- Jeg håpet å møte sheriffen. Hvor er hun? - Jeg aner ikke.
Glem det. Jeg trenger en pause. Vil du ha kaffe?
- Alltid. - Kom.
Jeg drar til kafeteriaen.
Hvor er sheriffen? Det er viktig.
Billings til sheriffen. Hører du?
Ma'am.
- Jeg sa jo at hun ikke er her. - Hvor er hun?
Hvis du vil treffe dommeren, må du avtale time.
Jeg er sheriffen.
- Det er en del av protokollen som... - Jeg driter i protokollen.
Er hun ikke her, får jeg vente.
- Du kaster bort tiden. - Det er ikke ditt problem.
- Hun er syk, forkjølet. - Når er hun tilbake?
Når hun er bedre.
Alle betjenter til 26.
- Beklager. - De er ute av kontroll.
- Vi fikser det. - Sikkert.
Hvis du hører meg, kom til 26 nå, sheriff.
Pokker.
Beklager. Unnskyld.
Fra sheriffens kontor. Unna vei. Flytt dere.
- Hvor pokker er sheriffen? - Jeg vet ikke.
Unnskyld. Vi er betjenter.
- Betjenter. Unnskyld. - Unna vei! Slipp meg forbi.
Jeg prøver å komme forbi dere.
Betjenter. Unnskyld. Hei! Jeg er fra sheriffens kontor.
- Hva skjer? - Der er du.
Hvor har du vært? Du burde ikke slå av radioen.
Pokker, jeg...
- Baren på 26 ble knust i går. - Av hvem?
En gruppe fra midten, sier eieren. De bråket. Han nektet å servere dem.
I morges trakk han forhastede slutninger.
Da vi kom fram, var hele etasjen klar til å rive hverandre i filler.
Folk er redde og sinte, og de trenger sheriffen sin.
- Billings. - Vent.
I tillegg til å få en albue i trynet,
måtte jeg lyve da borgermesteren spurte hvorfor du ikke kom.
Jeg løy for deg.
- Unnskyld. - Vi er over det.
Du må være ærlig med meg nå.
Jeg vil ha en grunn til at du forsømmer pliktene dine og vanærer skiltet.
- Ellers må jeg... - George Wilkins ble drept.
Hva?
Akkurat som Jahns, Marnes og Trumbull.
Trumbull? Du sa til dommeren at han hoppet.
Ja, for det var det hun ville høre.
Skal jeg være ærlig?
Jeg aner ikke hva jeg gjør her. Ok? Jeg kom hit på grunn av George.
Det eneste jeg fant ut er at mannen jeg elsket...
Han løy og brukte meg, men jeg vil allikevel vite hvorfor han ble drept.
Og det er koplet til Jahns og Marnes, og hvorfor Holston og kona hans måtte ut.
Skal jeg se en annen vei
mens du trekker i en tråd som forbinder fire drap og to vaskinger?
Ja.
Wilkins' sak var avsluttet. Det vil si...
fram til vi fant hans minne hos Trumbull,
som er forbundet med en større minneetterforskning.
Det kan derfor teknisk sett ses på som en grunn til å åpne Georges sak.
- Takk. - Takk Pakten.
- Lov at du vil snakke med borgermesteren. - Ja, i morgen tidlig.
Du bør dra hjem. Du ser ille ut.
Én ting til...
Vet du hvor Meadows bor?
Jeg lurer på hvorfor du spør, men forstår at jeg må se en annen vei.
Nivå 15. Lederrekken.
Om du vil bli godt mottatt, så får hun frokost levert hver morgen.
Hun liker egg og bacon.
Jeg var på vei da jeg så lysene dine.
- De er borte nå. - De er ikke borte. De gjemmer seg.
Du liker visst ikke sopp.
Vi trenger ikke å spise sopp om vi bor under jorden.
Jeg liker dem.
Vi får bli enige om å være uenige.
- Hva gjør du når du ikke er her? - Jeg er systemanalytiker.
Jobber du hos IT?
Uansett hvilke pc-problemer du har, så er det ikke min skyld.
Kjente du Holland før han ble borgermester?
"Kjente" er kanskje litt sterkt.
Han ga meg en leksjon
i hvordan man trekker ut kontakten på brødristeren på pauserommet.
Det høres ut som ham.
- Der. Se. - Hvor?
Ser du?
Jeg tror det er her,
noe som betyr at det bør være enda en til der.
Hvor lenge har de vært der?
Har de alltid vært der? Selv da folk bodde utenfor.
Jeg lurer på det samme.
Har du merket noe rart foruten lyset på himmelen?
- Hva mener du? - Tegn på hvordan det var der ute.
Nei, men...
Vel, det var en gang at...
Jeg så et lys bevege seg over himmelen og forsvinne.
- Jeg beklager. - Vent.
- Jeg trodde at pga. det jeg sa i går om å... - Det går bra. Jeg må gå.
Nei, det går bra.
ROMVITENSKAPSSENTER
Vi har et problem.
- Ok. - Jeg har mottatt en trussel.
- Hva? - Det er ikke...
Jeg må sørge for beskyttelse.
Jeg vet det ikke er i din natur, men du blir nødt til å høre etter.
Sett deg.
Etter at Sims anklaget deg for å plante beviser,
fikk jeg høre at dommer Meadows ikke var særlig fornøyd
med min inngripen på dine vegne.
Hun sendte Sims med en advarsel om at hvis jeg hindret henne igjen,
ville hun finne noe i Pakten hun kunne bruke for å bli kvitt meg.
For flere år siden valgte jeg å holde meg unna henne.
- For å beskytte jobben din. - Selvfølgelig.
Men jobben i IT er ikke en hvilken som helst jobb.
Du mener at det er generatoren som holder siloen i gang...
Ja. Uten strøm har vi ingenting.
Det er hvordan strømmen brukes.
Til å vanne avlingene, sende meldinger, sirkulere luften.
Alle disse usynlige oppgavene blir kontrollert av serverne hos IT.
Dersom serverne skulle falle i hendene til feil person,
spiller det ingen rolle hvor mye kraft som produseres.
Tror du Meadows vil ta over serverne?
Jeg vil ikke vente på å få vite svaret på det.
Vi må finne på noe som kan holde henne inne,
som stopper henne fra å gå utenfor sine grenser.
Det er noe jeg har undersøkt.
Hva er det?
Jeg kan ifølge Pakten ikke diskutere etterforskinger.
- Du høres ut som Billings. - Han er ikke så ille.
Han er din arvtaker.
Uansett hva du driver med,
håper jeg du finner ut av det før dommeren blir kvitt deg.
Så snart hun gjør det, er det ingenting vi kan gjøre.
- La det stå, Carl. - Ikke Carl.
Jeg er her med frokosten din.
Sett den der og gå.
- Jeg må spørre deg om noe. - Jeg er dårlig.
Det første spørsmålet er hvorfor vi låser inne borgere
og doper dem mot deres egen vilje.
- Jeg forventet ikke besøk. Jeg er syk. - Ja, sekretæren din sa det.
Det stoppet ikke deg i å krenke privatlivets fred.
Du skal få den tilbake.
Så snart du sier hvorfor du holder Gloria Hildebrandt stengt inne.
- Hvem? - Fertilitetsrådgiveren.
Å, henne. Det er for hennes eget beste.
Fordi du tror hun sa noe til Allison Becker som fikk henne til å ville gå ut.
Hvor får du disse ideene fra?
Gloria skal ha sagt at Allison ikke var typen som siloen ville skulle ha barn.
- Jeg vil snakke med henne. - Hvorfor?
Minneetterforskningen.
Hun har stått på listen din lenge, så jeg tror hun vet noe.
- Du er ikke god til å lyve. - Så la meg snakke med henne.
- Jeg stopper deg ikke. - Hun er full av medikamenter.
Gloria har ikke demens. Du er ikke forkjølet.
Du er ikke kvalifisert som sheriff, så nå vil du være ukvalifisert til noe annet?
- Nå gir du folk diagnoser? - Jeg vil snakke med Gloria.
Du får oppheve enhver medisinsk befaling du har gitt.
Så leverer jeg skiltet i slutten av uken.
Gå, før jeg får tak i vaktene.
Ikke true med Sims. Jeg ga deg et godt tilbud.
La meg ta Gloria ut av sykehuset i noen timer, så stikker jeg til mekanisk.
- Ikke mulig. - Du kan oppheve befalingen.
- Nei. - Du er dommeren.
Jeg kan ikke det. Det er ikke noe jeg kan gjøre med det.
- Du må slutte å gjøre det du gjør. - Ikke før jeg får svar på det jeg ønsker.
- De tillater det aldri. - Hvem tillater det ikke?
Hvem er de?
Er det sånn det fungerer?
Leiligheten, minnene...
Du får beholde dem om du holder kjeft?
Wow. Ikke rart du sitter her og drikker medisinen din.
Du vet ingenting om meg.
Kom deg ut!
Stopp.
Besøkte Nichols Hildebrandt?
- I går. - Vis meg.
Hvor lenge har de vært der?
- Siden i går. - Dere burde sagt ifra.
Beklager. Vi sender noen inn.
Jules?
Vil du komme inn?
De flyttet meg hit etter...
Det er lite, men jeg sover bare her.
Jeg har tenkt så mange ganger på hva jeg skulle si om du kom.
- Nå vet jeg ikke hva jeg skal si. - Det er ikke derfor jeg er her.
Jeg vil be deg om en tjeneste, og så skal jeg gå.
- Jeg ønsker ikke det. - Det er en langtidspasient...
Jeg må ha hjelp til å få henne ut i én, kanskje to timer.
Vent litt.
Hun blir holdt der mot sin vilje. Jeg må finne ut hvorfor.
Du må ikke snakke sånn. Det er farlig. Jeg kan ikke gjøre det.
Jeg burde visst at du ikke kunne hjelpe meg.
Vent.
Beklager. Jeg hørte deg ikke.
Jeg kom bare for å tømme medisinskapet.
- Du skal få skjemaet. - Jeg vil bare ha to Aspirin.
Trodde jeg ville klare meg, men hodepinen har andre planer.
Jeg skal hjem.
- Vær så god. - Takk.
Gloria, hører du meg?
Jeg skal ta deg med ut en tur.
Vil du besøke babyene?
Babyer.
- Så noen deg? - Jeg tror ikke det.
Vi er trygge nå. Jeg vet ikke hvorfor, men de lytter ikke her.
Gloria? Husker du meg? Jeg er sheriffen. Vi møttes i går.
- Hun blir dopet ned. - Ja, jeg vet det.
Det kan ta fem, seks timer før det er ute av kroppen.
- Hun må tilbake før nattevakten kommer. - Faen.
Jeg vet du er frustrert, men la oss stoppe og trekke pusten.
Det fungerer fremdeles ikke.
Det må være noe vi kan gjøre. Kan vi gi henne kaffe?
- Kan vi gi henne en kald dusj? - Hun er ingen maskin vi kan slå på.
Vil du ikke engang prøve?
- Jeg kan prøve å reversere effekten. - Hvorfor sa du ikke det?
Det virker ikke alltid. Det er bivirkninger.
De gjør det mot henne. Jeg må vite hvorfor.
Vær så snill.
Ok. Jeg skal hente noe.
Gloria, hører du meg?
- Hva er det? - Jeg var redd for det.
- Hva skjer? - Pokker! Hun får anfall.
Jeg trenger hjelp.
- Det går bra. Du vet hva du må gjøre. - Ok.
Ett tusen og én. To tusen og én.
Tre tusen og én.
Fire tusen og én. Fem tusen og én.
Seks tusen og én. Sju tusen og én.
Åtte tusen og én. Ni tusen og én.
Ti.
Elleve. Tolv.
Det gir seg.
Går det bra?
Hva med deg?
Ja. Ja... Det går bra.
Vi bør ikke vekke henne. Vi må vente.
VAKTMESTER
Vi mistet sheriffen. Hun var på vei mot sykehuset.
Hun gikk ikke tilbake til den gamle damen. Må være et sted uten kamera.
- Det vet ikke hun. - Kanskje hun fant en dødsone?
Hvor er dødsonene på sykehuset?
Vi har flyttet kameraer derfra i flere år. De siste var for å bytte ut de på 52.
Vi prøver å dekke hovedområdene på sykehuset...
Men ingen aner hvor hun er? Ingen av dere?
Få tak i et kart og begynn å sjekke hvert rom.
- Hva? - Skiltet passer deg.
Datteren min, sheriffen.
Det blir ikke lenge.
- Hva handler dette om? - Hvorfor skal jeg si det?
Jeg trenger en kaffe.
- Vil du - Nei. Takk.
Hvor er jeg?
Gloria?
- Du er inne hos babyene. - Hvorfor?
Jeg er sheriffen. Jeg tok deg med hit fordi jeg har noen spørsmål.
- Du er ikke sheriffen. Han er... - Det var Holston Becker.
Han gikk ut tre år etter at Allison gikk ut for å vaske.
Du snakket med henne.
Jeg vet det er mye å huske, men du må prøve.
Snakket dere om noe annet enn å bli gravid?
- Hvordan har hun det? - Fremdeles døsig. Jeg har liten tid.
Gloria.
Jeg er dr. Nichols. Jeg skal lytte til hjertet ditt.
Nichols.
Jeg kjenner deg. Jeg kjenner deg.
- Hva vil du? - Det går bra. Han er faren min.
- Han hjelper meg. - Han jobber for dem.
- Hva mener hun? - Det var ham.
- Han var legen min. - Hva mener hun?
- Var hun pasienten din? - Det var deg.
- Svar meg. - Det var deg.
Jeg... For 40 år siden.
- Han stoppet meg fra å bli gravid. - Er det sant?
- Det var deg. Alt kommer tilbake. - Du gjør henne opprørt.
- Dette var ikke min idé. - Gå. Kom deg ut. Gå ut.
- Gloria? Se på meg. Se på meg. - Nei.
Det går bra. Han er borte.
- Hva mente du med at han jobbet for dem? - Jeg vil ikke være her.
Det går bra.
Hør her. De gjør dette mot deg. De doper deg så du skal glemme.
Jeg vil glemme. Jeg vil ikke være her. Jeg stoler ikke på deg.
Har du sett den før?
Du store...
- Hvor fikk du den? - Den tilhørte en jeg kjente. George.
- Du ga den til ham. - Lille George?
Ikke til ham. Jeg ga den til hans mor.
- Husker ikke navnet... - Det går bra.
- Hun var en av oss. - Hva mener du med "en av oss"?
Jeg kjenner deg ikke og vet ikke hva du vil.
Har du hørt om flammepasserne?
Nei.
Det er fordi de utslettet oss.
- Hvem? - Siloen. Helt siden opprøret.
Da de hadde noe i vannet så vi skulle glemme.
Hva?
De ville slette fortiden og alle som ville bevare den.
Jeg forstår ikke. Hvem var flammepasserne?
Folk som kjempet tilbake, som beholdt ting, som denne boken.
For å beholde på minnene.
- Er du en av dem? - Jeg var det. Til de slukket flammen vår.
Du sa pappa stoppet deg fra å få barn.
- De ville vi skulle dø ut. - Hva?
Vi skulle tro vi hadde mulighet til å få barn, men vi fikk dem aldri.
- Og legene visste om det? - Det må de ha visst.
De sa de fjernet preventivet, men det var en løgn.
Jeg skjønte det da vi ikke fikk tillatelse etter andre lotteri.
Mannen min Henry var ikke en flammepasser. Han ville så gjerne ha barn.
Jeg visste han ikke ville få det med meg, så jeg dyttet ham unna meg.
Jeg møtte ham sammen med barna han fikk, men han lot som om han ikke kjente meg.
Da jeg så hva de tok fra oss, klarte jeg ikke mer.
Jeg ga mitt mest verdifulle minne
til den siste flammepasseren jeg kjente.
Var det moren til George?
Ja. Hun het Anne. Hun døde ikke lenge etterpå.
Gutten hadde ingen.
Når så du ham sist? Sa han noe til deg om en harddisk?
Jeg fulgte med George mens han vokste opp, men mistet kontakten. Hvordan har han det?
Når?
I fjor.
Han falt over rekkverket i trappen, men det var ingen ulykke.
Dette stedet er...
De holder meg dopet, men jeg kan iallfall forsvinne.
Se her. La meg finne det.
Vannet.
De kalte det for havet.
Jeg har sett for meg at jeg er der så mange ganger.
Jeg får aldri vite hvordan det hørtes ut eller hvordan det luktet.
Får jeg holde den?
Ja.
Hei sann.
Hei.
Du er Hanna Nichols' datter.
Ja, kjente du henne?
Jeg hørte om henne fra Anne.
- Kjente Georges mor min mor? - Hun hjalp moren din med noe.
Husker ikke hva, men noe med forstørrelse å gjøre.
Det forundret meg at de lot en som Hanna Nichols få barn.
Var moren min flammepasser?
Hun hadde den samme nysgjerrigheten.
Det eneste de ikke kan avle ut av oss.
Da jeg hørte hva som skjedde med henne...
...føltes det som om en av våre egne var borte.
- Hvordan går det? - Jeg tar henne tilbake.
Det er ikke trygt, Jules.
Du kan ikke fortelle meg hva som er trygt.
- Jeg ville aldri sette deg i fare. - Men du vil lure pasientene til å tro
at preventivet var fjernet?
Jeg hadde ikke noe valg. Om jeg ville hjelpe noen...
Du hjelper kun de som ønsker å avle bort folk.
Du må forstå. De fortalte meg aldri det.
Da de kom til meg, sa de at det var nødvendig langsiktig for å overleve,
- for å stoppe genetiske sykdommer. - Men hvorfor lyve?
Hvorfor gi dem falske håp? Tenkte du på å sette spørsmåltegn ved det?
Selvfølgelig.
Jeg lurte på om de ville straffe dem de valgte.
Men du gjorde bare som de sa?
Det å stille spørsmål får konsekvenser. Det vet vi begge.
- Du tror jeg svek mamma. - Nei, ikke.
Hun var ikke den eneste du svek.
Pokker, jeg har henne.
Hei! Hva skjer? Går det bra?
En av betjentene fant henne i trappen.
Hun gikk ikke tilbake til Hildebrandt?
- Hun gjorde ikke det. - Hvordan forklarer du det?
- Jeg vet ikke. - Finn ut hvor de kom fra. Nå!
Og hold øye med dem!
- Jeg kan... - Jeg tar henne med og skriver en rapport.
Vent. Jeg vil gå.
Ok.
- Går det bra? - Ja, jeg tror det.
Får jeg se den igjen?
Ja.
- Vil du ta vare på den? - Ja.
Blomstene mine er borte.
Jeg husker at sheriff Holston var her.
- Når? - Jeg vet ikke. Ikke så lenge siden.
Han hadde med blomster og satte dem der.
- Foran speilet? - Ja.
DOBBELT MED BLOMSTER FORAN SPEILET
- Har ikke sett det før. - Ville han at du skulle se det?
Aner ikke hva det er.
De ser oss gjennom speilene.
- Derfor satte Holston blomstene der. - Hva?
De har enheter som sensorene ute. Jeg tror de spionerer på oss.
Husker du noe annet om da han var her? Hva sa han?
Han var her ikke lenge. Han drev for det meste på med luftehullet.
Hun stenger for synet.
Hva gjør hun?
- Problemet er at vi bare har lyd. - Nei.
Problemet er at hun vet det finnes kameraer.
Hva er det? Hva fant du?
Send inn raiderne. Nå!
Jeg kan ikke bli.
- Du er den siste flammepasseren nå. - Nei.
Du ba ikke om det. Det er ikke rettferdig, men det er opp til deg nå.
- Nei. - Hvis du lar det dø, dør også sannheten.
- Jeg må gå. - Hva ville moren din ønsket?
- Jeg kan ikke spørre henne. - Nei.
Vet du hvorfor hun tok livet sitt?
Hvor er hun?
Tekst: Tina Shortland