‫אהבה מודרנית‬
‫אימא?‬
‫אני רוצה אותו בלי כלום, בלי קטשופ וחמאה.‬
‫- בלי קטשופ וחמאה. בסדר. - אני רוצה בייגל קלוי, כדי שיהיה חם.‬
‫הוא קלוי, הוא חם עכשיו.‬
‫איפה החלב הרגיל?‬
‫- זה חלב שקדים. - שכחת לקנות חלב.‬
‫אני לא אשתה את זה.‬
‫אתן לא אמורות כבר להיות טבעוניות?‬
‫זה קורה בגיל 13.‬
‫טוב, אתן לא רוצות להקדים את כולם?‬
‫אל תשכחו, אבא שלכן לוקח אתכן היום.‬
‫- אז אל תטרחי להכין לנו אוכל. - למה?‬
‫- אבא מכין פהיטה בימי שישי. - מה, לארוחת צהריים?‬
‫ברגע שאנחנו מגיעות.‬
‫- הוא מזמין משלוח? - לא, הוא מכין אותן. מאפס.‬
‫הן הכי טעימות שיש!‬
‫- הן בטח מצוינות. - רותחות!‬
‫- כן. - רותחות!‬
‫טוב, מספיק עם האנחות.‬
‫הבנתי. זה לא הקטע שלך, את יודעת?‬
‫זה לא פלצני מספיק.‬
‫פלצני?‬
‫מה הקטע עם היריקות והחניקות?‬
‫- הם אמורים לאהוב זה את זה? - ילדה מסכנה ותמימה שכמוך!‬
‫- כולם עושים את זה בימינו. - באמת?‬
‫זה מבוסס על עובדות מדעיות או על משהו שקראת במגזינים זולים?‬
‫"צ'אט" זה זול?‬
‫- את צריכה לקנות לי אוכל. - בדיוק!‬
‫אוכל לקנות לך יופי של ארוחת צהריים.‬
‫- את חושבת שזה יימכר? - לצערי, כן.‬
‫- כן? - כן.‬
‫- בחור ממש מעניין. - באמת?‬
‫וגם נראה טוב.‬
‫לא שדברים רדודים כמו מראה חשובים לך.‬
‫לילי, האמת היא שאני מרוצה מהמצב הנוכחי שלי.‬
‫בטח.‬
‫הנישואים שלי... הם הסתיימו, את יודעת.‬
‫כי בחרת בילד מבולבל כשהיית זקוקה לגבר.‬
‫זאת לא אשמתו של ואן.‬
‫היו לי תוכניות גדולות לחיי הנישואים,‬
‫ציפיות תמידיות שהובילו לאכזבה.‬
‫- שנינו אשמים באותה מידה. - אבל זה בחיים לא היה מצליח.‬
‫אני לא פוסלת את זה, אם זה יקרה, זה יקרה, נפלא.‬
‫אני פשוט לא אשווק את עצמי כמו מכונית משומשת.‬
‫אבל את אישה צעירה ומלאת חיים. את צריכה להיות עם מישהו!‬
‫כי את עם מישהו?‬
‫איך הולך לך עם זה?‬
‫כן. בא לי לחנוק אותו.‬
‫- ולא בקטע טוב. - אין קטע טוב.‬
‫תופתעי לגלות.‬
‫את כזאת מתחסדת.‬
‫טוב, בואו, בנות. נראה לי שאימא שלכן לא פה.‬
‫- נראה שהיא יצאה מוקדם בבוקר. - או שהיא חזרה מאוחר.‬
‫- כן. - יש לי מפתחות.‬
‫- אנחנו נחזור. - רגע, היא פותחת.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫ניסיתי לשלוח לך הודעה. בו צריכה את היוקולילי שלה.‬
‫עכשיו שבת בבוקר.‬
‫למה אתן לא דבוקות למסכים כמו ילדות רגילות?‬
‫כי יש לי תחרות כישרונות.‬
‫את באה, נכון?‬
‫כן, שום דבר לא יעצור בעדי.‬
‫- סליחה. - מה זה?‬
‫זה תרמוס. אבא הכין מרק טעים.‬
‫- ככה הוא נשאר רותח. - כן.‬
‫- איך נהיית טוב כל כך בזה? - מה? זה סתם מרק.‬
‫תערובת ירקות, קצת בזיליקום...‬
‫לא המרק, טיפשון. כל הקטע של "סופר אבא".‬
‫כשאתה לבד, אתה חייב לעשות דברים שהאדם השני היה עושה.‬
‫אתה פשוט השתפרת בכול ואני התדרדרתי.‬
‫הייתי יותר טעון שיפור.‬
‫- יש בזה משהו. - כן.‬
‫- באיזו שעה? - נראה לי שאחרי החזרות?‬
‫- ב-14:30, באולם קולדר, נכון? - כן.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫- ביי. - ביי, אימא.‬
‫- טוב. להתראות. - ביי.‬
‫אני לא אוהבת את ההיבט התחרותי, אבל זה היה גרוע.‬
‫כן, נכון.‬
‫וכעת, קבלו את בטי קנון שתנגן ביוקולילי.‬
‫כשהיית צעיר‬
‫ובלי אף אחד‬
‫איך הרגשת‬
‫כשהיית לבד?‬
‫תמיד חשבתי על משחקים‬
‫ששיחקתי‬
‫ניסיתי לנצל‬
‫את הזמן שלי הכי טוב שאפשר‬
‫אבל רק אהבה‬
‫יכולה לשבור לך את הלב‬
‫מה אם עולמך‬
‫יתפרק?‬
‫בית ספר יסודי רואוסטוק‬
‫- אני לא מאמינה שהעזתי. - כן. יופי.‬
‫תבוא לארוחת ערב? היום בערב? אם בא לך. נחגוג?‬
‫אמרת שהבישול שלך התדרדר. אז...‬
‫יש לי רעיון. אולי נזמין אוכל ונחגוג?‬
‫אולי נאכל את לחם הבננה שהכנת בבית הספר? יש המון שאריות.‬
‫- לא. - הוא פג תוקף.‬
‫- כן, והבננות לא היו... - אני אשמח.‬
‫- אם אתה עסוק, לא התכוונתי... - לא, אני יכול להזיז דברים.‬
‫באיזו שעה?‬
‫- ב-19:00? - מעולה.‬
‫טוב, ילדוד'ס, נתראה עוד מעט.‬
‫להתראות. ביי.‬
‫- ביי. - ביי, אבא.‬
‫אל תשכח את עוגת השוקולד.‬
‫מה עם לחם הבננה של פלין?‬
‫- הוא פג תוקף. - יין.‬
‫היין, לחם הבננה של פלין.‬
‫נראה לי שהוא השתבש בזמן האפייה.‬
‫כן.‬
‫- נתראה עוד מעט. - כן.‬
‫- קדימה. - ביי!‬
‫קדימה!‬
‫אני הייתי לא בוגר.‬
‫אהבתי את הרעיון שנהיה מבוגרים, אבל...‬
‫לא ממש היו לי הכלים.‬
‫מוזר כל כך לדבר עם גבר‬
‫שהמטען הרגשי שלו בנוגע לגרושתו השתלטנית‬
‫הוא משהו שאני יכולה להזדהות איתו לגמרי.‬
‫והילדות שלי מקסימות.‬
‫- זה דייט מושלם. - מושלם.‬
‫אתה זוכר את הדירה בבואו?‬
‫איך שרדנו שם חורף?‬
‫לבשת חליפת סקי לפני השינה.‬
‫נכון.‬
‫סוף סוף מצאתי אישה שמוכנה לעבור לגור איתי‬
‫ובלי להגזים, לבשת יותר בגדים לפני השינה‬
‫ממה שלבשת במהלך היום! כלומר...‬
‫את מתארת לעצמך עד כמה זה היה הרסני עבור הנפש שלי כגבר צעיר?‬
‫היו לה רוכסנים.‬
‫מעולם לא עשיתי סקי, היה מסובך.‬
‫את זוכרת את הלילה שבו פירקנו את הכיסאות‬
‫ושרפנו אותם...‬
‫אתה פירקת את הכיסאות, ואז כשההורים שלי באו‬
‫לא היה להם מקום לשבת.‬
‫- זאת נורה אדומה. - זה היה רומנטי.‬
‫זה לא היה רומנטי. אכלנו שימורי טונה.‬
‫בלי טלוויזיה, בלי טלפון.‬
‫בלי מחשבים.‬
‫מה עשינו כל היום, לעזאזל?‬
‫התנשקנו.‬
‫ישבנו על הספה והתנשקנו במשך שעות כדי להעביר את הזמן.‬
‫באמת?‬
‫זה בטח היה כיף.‬
‫אתה זוכר. אתה לא זוכר?‬
‫אני זוכר את הטונה.‬
‫כן.‬
‫תבוא למיטה?‬
‫בסדר. את בטוחה?‬
‫לא.‬
‫עדיין יש לך חליפת סקי?‬
‫חיבוק שני, בלבבות פתוחים ובעיניים פקוחות‬
‫קדימה. אל תזיז את זה.‬
‫טוב. ביי.‬
‫- היה כיף. - נכון. כן.‬
‫חוג הדרמה שלהן בשלישי, 18:00 עד 20:00.‬
‫טוב, כן, ו...?‬
‫קבענו.‬
‫- אתה צריך טרמפ? - באמת חשבתי שאצליח להגיע הביתה.‬
‫ואז נזכרתי שאני בן 48.‬
‫למה אתה שמח כל כך על הבוקר?‬
‫בדיוק העברתי את הלילה עם אשת חלומותיי.‬
‫- יפה לך. איפה הכרתם? - זה החלק הבעייתי.‬
‫אני...‬
‫- אני הייתי נשוי לה פעם. - אחי, עזוב שטויות.‬
‫לא נכון. ואן?‬
‫אנחנו לא טובים בנישואים, אבל כל השאר עובד.‬
‫זה מעוות! אני בהלם!‬
‫אין לי ספק. את לכודה בנישואים האורתודוקסיים שלך.‬
‫אני לא רוצה לבאס אותך, ליז.‬
‫את פשוט בוחרת בדרך הקלה ביותר.‬
‫חוזרת למשהו מוכר.‬
‫אני לא מתחתנת איתו.‬
‫תיזהרי, אליזבת.‬
‫זה כיף.‬
‫אין ציפיות מאף צד.‬
‫היי, וואו. את נראית מדהים.‬
‫סליחה, באתי מהעבודה.‬
‫אכפת לך אם אשאיר את האופניים בפנים?‬
‫תכניס אותם.‬
‫טוב. תודה.‬
‫התכוונתי לקנות יין בדרך...‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫היי.‬
‫אולי הייתי צריכה לקנות יין.‬
‫- ללכת לקנות? - לא, זה עצוב מדי.‬
‫- טוב. - ואין לנו זמן.‬
‫יש חוג מחול אירי אחרי חוג הדרמה. אפשר לרשום את הבנות אליו.‬
‫- זה ייתן לנו קצת זמן. - אנחנו צריכים הרבה?‬
‫מצחיק שאת אומרת את זה. השתתפתי בשיעור טנטרה יוגה בשבוע שעבר.‬
‫למדתי כמה דברים.‬
‫- את מעוניינת עכשיו? - אני...‬
‫ייתכן שאני מעוניינת.‬
‫הייתי בשורה האחרונה בכיתה, אז...‬
‫- התחלנו. - אבל ממה שהצלחתי לראות...‬
‫- מתנער. - לא, ממה שהצלחתי לראות...‬
‫את מתרכזת?‬
‫אז כן, את...‬
‫אז אם תיתני לי את היד שלך, טוב? פשוט תניחי אותה שם...‬
‫- שובב. - כן, זה שובב מאוד.‬
‫והיד הזו פה למטה.‬
‫- את קשובה? - זה משהו שלא ראיתי.‬
‫פה מסביב.‬
‫- טוב. - את מתרכזת?‬
‫בינתיים אין חדש.‬
‫ופה זה מתחיל להסתבך.‬
‫- טוב. - את מוכנה? טוב.‬
‫נדאג שזה יישאר כיפי, נכון?‬
‫כן. לא, ברור.‬
‫לא. את מחליטה.‬
‫כעבור חודשיים‬
‫לא, אני אצטרך להתקשר לאימא שלכן.‬
‫הטלפון של אבא שלכן עדיין עובר למשיבון‬
‫ואני צריכה ללכת עוד מעט.‬
‫אולי תתקשרי אליו עוד פעם אחת?‬
‫אימא שלי אמרה שיש לה משהו חשוב היום אחר הצהריים.‬
‫הסברתי לקולגה שלך שאין לי קבלה.‬
‫עברו 12 שנים מאז.‬
‫כן.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אני באמת לא זוכר.‬
‫זה היה...‬
‫זה היה... השם? השם הוא קנון.‬
‫אייוון קנון. כן.‬
‫אני מחפש את המידה של הטבעת, בדיוק.‬
‫טוב. כן, אני אמתין. בסדר. תודה.‬
‫- יפה! - תודה.‬
‫אז כשהגברת תזמין בקלווה,‬
‫אני אחזור עם בקלווה אחת ועם הטבעת על צלחת נוספת?‬
‫או שתי בקלוות.‬
‫- ובלי טבעת? - לא, בהחלט תביא את הטבעת.‬
‫מה אם היא תזמין משהו אחר?‬
‫פשוט... תשים אותה ליד מה שהיא תזמין.‬
‫- הבנתי אותך. - טוב.‬
‫יופי. תאחל לי הצלחה.‬
‫בהצלחה.‬
‫מה?‬
‫נודע לי היום.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫בדיוק... הרגע...‬
‫הרגע נודע לי, ו...‬
‫כן, אני חולה בסרטן השד והוא די מתקדם.‬
‫- למה לא סיפרת לי? - זאת לא בעיה שלך.‬
‫סיפרת לבנות?‬
‫לא אמרתי כלום. לא סיפרתי לאף אחד.‬
‫תקשיבי... אני אחזור לגור איתך.‬
‫אני אחזור לגור איתך. זה...‬
‫ליז, בואי נתחתן שוב.‬
‫בואי פשוט...‬
‫למה לי לרצות להתחתן, לכל הרוחות?‬
‫אני לא יודע. אני פשוט...‬
‫החודשים האחרונים היו נהדרים.‬
‫שום דבר לא השתנה. זאת רק אבחנה. זה לא סוף החיים שלך.‬
‫ואני רוצה להיות איתך.‬
‫ליז, אני...‬
‫אני רוצה להיות איתך ו...‬
‫אני לא ממש יכולה להתמודד עם זה עכשיו.‬
‫- איתנו... - אוי, לא.‬
‫תיהנו.‬
‫ליז, תראי, אני...‬
‫לא, בבקשה, אני פשוט...‬
‫אני צריכה להיות לבד.‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת שהתקבלה ב-22:15.‬
‫היי. אני מצטער שהתזמון שלי מחורבן כל כך,‬
‫וכמובן, אני עומד לרשותך בכל דבר...‬
‫למה זה קורה עכשיו?‬
‫לצערי, אי אפשר לתכנן את החיים.‬
‫הם לא כמו שחמט, נכון?‬
‫אי אפשר לתכנן 20 מהלכים מראש.‬
‫דברים פשוט קורים שאי אפשר...‬
‫אי אפשר לחזות.‬
‫לפעמים, הם דברים טובים מאוד,‬
‫כמו להתאהב,‬
‫כמו ללדת שתי בנות יפהפיות.‬
‫- כן. - כן.‬
‫- לפעמים, הם דברים מחורבנים. - כן.‬
‫- כמו להיות פה. - כן.‬
‫- זאת הזמנה לחיבוק? - כן.‬
‫אני אקבל את ההזמנה, בבקשה. אני מסכימה. תודה.‬
‫התעודדתי.‬
‫- כן. - גם אני.‬
‫- זה טוב. - גם אני.‬
‫לקצוץ עד למטה...‬
‫קחי.‬
‫טוב.‬
‫"...בקרוב. אני אוהבת אותך כל כך, ואני מתה לראות אותך.‬
‫"באהבה, פלין.‬
‫"אל תדאגי. נתראה, אימא."‬
‫אני אוהבת את החלק הזה.‬
‫"אימא היקרה, אני מקווה שתחלימי בקרוב."‬
‫- דלת. - אימא פה, בואו נלך!‬
‫כן, בואו נלך מהר.‬
‫אני מבינה,‬
‫אבל רק קרובי משפחה מדרגה ראשונה רשאים להיכנס.‬
‫וקרובת המשפחה שרשומה כאן היא לילי דה קורסי.‬
‫זה מגוחך. אני אבא שלהן, לכל הרוחות.‬
‫אני מבינה, אבל אין לי מה לעשות.‬
‫אני חייבת להסתמך על הצהרת המטופלת.‬
‫גברת דה קורסי נמצאת בפנים. אתה רוצה שאבקש ממנה לצאת?‬
‫- ואולי היא תוכל להכניס אותן. - זה בסדר, בט.‬
‫טוב, אם תוכלי לעשות זאת. תודה.‬
‫היי, בנות.‬
‫- אימא שלכן במצב טוב מאוד. - זה בשביל אימא.‬
‫אני אכניס אתכן בעוד רגע, טוב?‬
‫אני מצטערת.‬
‫הם הכי מרוצים שאפשר. הניתוח הלך ממש טוב.‬
‫הם חושבים שהם הוציאו את הכול.‬
‫- הם מרוצים מאוד. - טוב.‬
‫וליז במצב נהדר.‬
‫- תודה. זה נהדר. - כן.‬
‫- קבעו לה הקרנות ביום שלישי. - טוב.‬
‫הם נתנו לי לו"ז, אבל אני פשוט אעביר לך אותו.‬
‫בטח, כן.‬
‫טוב, בנות, לכו עם לילי. ואני אחכה לכן פה, טוב?‬
‫- טוב. - תודה.‬
‫נהיה שקטות כמו עכברים, טוב?‬
‫כי זה אגף התאוששות, זה לא באמת החדר שלה.‬
‫יש לך הודעה ישנה אחת שהתקבלה ב-22:15.‬
‫היי. אני מצטער שהתזמון שלי מחורבן כל כך,‬
‫וכמובן, אני עומד לרשותך בכל דבר שתזקקי לו.‬
‫אבל האמת היא שאני אוהב אותך.‬
‫הסיבה שאני תמיד פנוי בשבת בערב,‬
‫בכל ערב, היא שהפסקתי לצאת לדייטים.‬
‫הרגשתי מטומטם כשישבתי מול אישה כלשהי שהיא לא את.‬
‫וזה לא קשור לבנות או לנישואים או אפילו לאבחנה שלך.‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬
‫ואני רוצה שתהיי בטוחה בזה.‬
‫האמת היא שאני עדיין במסעדה.‬
‫חשבתי שאולי תחזרי.‬
‫זה כל מה שאי פעם רציתי.‬
‫אני יודע שלא רצית שהמצב יהיה מורכב מדי,‬
‫אבל זה לא הגיוני כשלעצמו,‬
‫כי אני לא יכול לשלוט ברגש שאת מעוררת בי.‬
‫כעת אני יודע שמעולם לא הפסקתי לאהוב אותך.‬
‫אז אני מתרוצץ כמו נער מתבגר שנטרפה דעתו בכל פעם שאת שולחת לי הודעה.‬
‫אני לא יודע מה נשאר לי לעשות לאור המצב, מלבד לספר לך את זה,‬
‫כי זה לא ישתנה.‬
‫הרגשות שלי כלפייך לא ישתנו.‬
‫אני אוהב אותך מאז שהכרנו‬
‫ותמיד אוהב אותך, עד סוף הדרך, כמו שהבנות היו אומרות.‬
‫אם את רוצה משהו, אפשר לעצור.‬
‫- אקפוץ לחנות. - אהיה בסדר.‬
‫- את בטוחה? - תודה.‬
‫טוב. תודה.‬
‫עשית די והותר, לילי. לכי הביתה. אני אהיה בסדר.‬
‫אל תהיי משוגעת. זה לא מקובל עליי.‬
‫אחת.‬
‫הפתעה!‬
‫שלי לא נפל בכלל!‬
‫זאת הפתעה אמיתית!‬
‫מקסים כל כך!‬
‫- כולכם מפתיעים אותי. נשיקה קטנה. - לכו להגיד שלום.‬
‫- התגעגעתן לבישול שלי, נכון? - התגעגענו לכל מה שקשור אלייך.‬
‫- התגעגעתי לכל מה שקשור אליכן! - כן.‬
‫- תשבי. - היי.‬
‫- תודה. - תשבי, אימא.‬
‫- היי. - תוכל להישאר קצת?‬
‫- כן, ברור. - רציתי...‬
‫הנה. גברתי, את משוחררת.‬
‫אתקשר אלייך מחר.‬
‫- תודה, לילי. להתראות. - להתראות, ואן. בנות...‬
‫- ביי. - ביי!‬
‫- ניקח את המעיל שלי. - אני אסגור את זה.‬
‫- אני רוצה לקחת לך את המעיל. - רוצה?‬
‫- אתן רוצות להתחרות? - כן.‬
‫כן? היכון, הכן, צא.‬
‫היכון, הכן, צא.‬
‫תנינים וכרישים. בסדר.‬
‫בו ממש מהירה.‬
‫קדימה!‬
‫- מה אמרת עכשיו? - אמרתי שאם שתיהן יצליחו...‬
‫אלוהים.‬
‫בלי לגעת בקרקע, אקנה להן ארוחת צהריים ב"אלפרד'ס".‬
‫איזה רכרוכי. חשבתי שאתה אמור לחשל אותן.‬
‫טוב, לוקח לך מלא זמן.‬
‫- כבר הייתי פה. - לא!‬
‫לחשל אותן? ראית אותן?‬
‫סליחה, פלין.‬
‫שתיהן מסוגלות להרוג אותנו בלי לחשוב פעמיים.‬
‫חזרתי למלוני!‬
‫טוב, עכשיו אני אראה לך...‬
‫פלין.‬
‫קמדן לוק‬
‫- ראית את כל אבני החן האלה? - מדהים!‬
‫סליחה, כמה זה עולה?‬
‫- עם כל הקריסטלים? - מבחר...‬
‫יש שאלות?‬
‫אלוהים, זה כמו עץ קריסטלים.‬
‫זה לוכד חלומות.‬
‫זה כמו מערכת שמש מקריסטל?‬
‫- קצת קטנה. - יש שם לב!‬
‫- תודה. - אפשר לקנות אותו?‬
‫תביאו את דמי הכיס שלכן.‬
‫טוב.‬
‫- רק אחת. - טוב.‬
‫- פשוט אניח אותה על המיטה. - טוב.‬
‫אני בא בעוד חמש דקות, מותק. טוב?‬
‫אני יכולה לעשות את זה לבד.‬
‫לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫אם זה בסדר מצידך. אני...‬
‫- כן, בטח. - טוב.‬
‫אין מה להסתיר.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫זה בסדר ככה?‬
‫טוב.‬
‫היא תקועה.‬
‫- טוב. - בסדר, זהו זה.‬
‫טוב.‬
‫- קחי את זה... כן, טוב. - להדביק... זה בסדר.‬
‫- לא רצוי לגעת שם. - טוב.‬
‫סיימנו להחליף תחבושת ו...‬
‫זה היה התנין הכי גדול שהיא ראתה בחייה.‬
‫- הוא... - הפה של התנין היה כזה גדול!‬
‫אתה בטוח שזה תנין? זה אליגטור.‬
‫ככה?‬
‫אתה בטוח שזה תנין ולא אליגטור?‬
‫התנין הסתכל עליה... היי.‬
‫תוכל להישאר?‬
‫כן, ברור. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫בפה של התנין היו... תנחשו כמה שיניים היו בו?‬
‫- מאה, אלף! - חמישים.‬
‫אלף שיניים.‬
‫ואן נהדר לאחרונה, עם הבנות, איתי.‬
‫סבלני, אמין.‬
‫בעל יכולת.‬
‫הוא פשוט מסתדר עם הכול. בלי בעיות.‬
‫את אוהבת אותו?‬
‫אני לא יודעת מה אני מרגישה.‬
‫אולי מעולם לא הפסקתי לאהוב אותו.‬
‫זה לא אומר שנועדנו לחיות יחד.‬
‫אני לא בריאה.‬
‫אני מרגישה שהכול לא ודאי.‬
‫מתי התור הבא שלך אצל ד"ר ויימן?‬
‫מחר.‬
‫מה? נראה לך שלא יהיו חדשות טובות?‬
‫על אף שעדיין לא ניצחנו את זה,‬
‫חשוב לשמור על גישה חיובית, אליזבת.‬
‫מה שאני רוצה שנעשה‬
‫הוא לשנות את הגישה שלנו ולהצטרף לניסוי קליני‬
‫שאחד הקולגות שלי, ד"ר קאנג, עורך כאן,‬
‫בשימוש בתרופת אימונותרפיה.‬
‫טוב.‬
‫מן הסתם, אין ניסיון קודם, אז אני לא יכולה לספק לך הרבה נתונים,‬
‫אבל האינדיקציות הראשוניות מבטיחות מאוד.‬
‫- אני אצטרך להתאשפז? - רק לכמה ימים.‬
‫ואם הסבילות שלך תהיה תקינה, תוכלי להמשיך בבית.‬
‫תרשמי אותי.‬
‫מצוין.‬
‫זאת ההחלטה הנכונה.‬
‫אני אביא את כל הניירת.‬
‫תוכלי להביא את טופס האשפוז המקורי שלי?‬
‫אני רוצה לשנות את קרוב המשפחה שלי.‬
‫מה? הוחלפתי?‬
‫כן.‬
‫זה קפה בקלייה איטלקית, האהוב על אבא.‬
‫בואו נראה.‬
‫טעים מאוד.‬
‫אמרתי לך.‬
‫מזכיר קצת טעם של עגבניות?‬
‫לא שטפת את הכלי? מטומטמת!‬
‫את ובטי יכולות לקנות משהו מהמכונה‬
‫- ואז אבוא לקחת אתכן. טוב? - טוב.‬
‫כמה פעמים אחת מהן עשתה את זה ולא שמתי לב בכלל?‬
‫אני לא יכולה לשאת את המחשבה שהן יגדלו בלעדיי.‬
‫היי, את תתגברי על זה.‬
‫כאילו, בבקשה.‬
‫- את חייבת. כבר נמאס להן ממני. - לא נמאס להן ממך.‬
‫הן רק רוצות עוד ממך.‬
‫אתה באמת מדהים.‬
‫בנימה זו...‬
‫אל תדאגי, זאת לא הצעה... זה היה...‬
‫תפתחי.‬
‫פשוט שמתי לב שהסתכלת על הטבעת הזאת בשוק.‬
‫אבן ירח.‬
‫טוב, אבל היא קטנה מדי.‬
‫שלחת אותה להתאמה?‬
‫כן.‬
‫איזה מעצבן!‬
‫- מה? אני משגע אותך? - כן.‬
‫אני מצטער. כאילו, מצטער שאני לא מצטער.‬
‫הייתי מסכימה.‬
‫באמת?‬
‫את בטוחה שאת לא אומרת את זה בגלל התרופות?‬
‫עוד לא התחלתי לקחת אותן.‬
‫טוב.‬
‫אבל טוב לדעת.‬
‫את יודעת, להבא.‬
‫- כן, יהיו עוד הצעות. - טוב.‬
‫כן. אז ראי הוזהרת.‬
‫את בטח...‬
‫כן, את בטח יודעת את זה,‬
‫אבל אבן הירח ידועה בסגולות הריפוי שלה.‬
‫לחיי הריפוי.‬
‫על כל צורותיו.‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬