În episoadele anterioare...
Unde este Annie Grover? E fiica vicepreședintelui.
Să zicem că reușesc și o conving să intre în Delta Phi.
- Eu cu ce mă aleg? - Îți dau ce vrei. Pe mine.
O vei vizita pe Caroline, fiica ta adevărată, cât ești aici?
Știu că sunt mama ta vitregă.
Mereu te-am considerat al meu, un pic.
Bună ziua, dle Chadwick! Sunt CeCe, asistenta dvs.
Suntem liniștiți știind că ai grijă de Scott.
Asta fac cei mai buni prieteni.
Grecii cred că sunt stăpânii campusului. Unii dintre ei sunt mai răi decât alții.
TENTAȚIA SEDUCȚIEI
SEARA PREȘEDINȚILOR 1991 CLAUDIA MERTEUIL
Bună dimineața!
Votul de azi este pentru a determina potențialele noi membre
care au primit invitații la Seara președinților Delta Phi Pi din seara asta.
Să începem.
Dă-i drumul!
Lucy Fontaine. Tatăl deține reprezentanțe auto.
173 cm, 63 kg, practică echitația.
Surprinzător.
Următoarea.
Celerie Chase.
Mama ei face investiții.
În valoare de 110 milioane de dolari.
Moștenire, aspect general, nota șapte.
Cât de mult o dorești?
Pe tine? Foarte mult.
Este Holmstrom.
Are clamidioză.
Laurie Sanders.
Emily McHugh.
Lily Yang.
Părinții au un iaht. Se dă cu prea mult parfum.
Aspect general, cinci.
Woke.
Kilty Winslet. Aspect, șapte.
Erica Larner. S-a cuplat cu David Dogen.
April Park, avere netă de 300.000 $.
Eliza Clark, zboară doar cu avioane private.
Terry Hailey.
Camille Gottswald, 165 cm.
Cincizeci și nouă de kilograme. Fată de bani gata.
Deține un Banksy.
Deci pui o vorbă bună?
Următoarea.
Annie Grover.
Nu cred că o putem invita, nu a venit la seara...
E invitată.
Bine.
Ce spuneai?
Ne-am adunat ca să recunoaștem munca,
devotamentul și perseverența
fiecărui student prezent astăzi aici.
Apropo de educație, cum merge până acum?
- Mamă! - Am mai auzit asta.
Și, într-adevăr, tuturor profesorilor.
Deci?
Bănuiesc că probabil ai auzit că n-am fost la cina de bun-venit la Sigma.
Îmi pare rău.
Crezi că sunt supărată?
Nu, doar că...
Știu că voiai să împărtășim asta și nu m-am dus.
- Așa că... - Și ce dacă?
Mi-a plăcut mult. Și e un mod grozav de a-ți face prieteni.
Dar asta e tot.
Contează doar să te expui și să încerci lucruri noi.
Asta înseamnă să mergi la școală.
Am făcut asta.
Am cunoscut o mulțime de oameni noi.
- Încântat, domnule! - La fel.
Oameni drăguți?
Doar oameni.
- Mergem? - Da.
Mă enervez pentru că-mi pasă.
Orice ai face...
Vreau să ții minte să ții cont de toate astea.
Crede-mă, e foarte greu de uitat.
Da, biata de tine! Te compătimim cu toții.
Bine, așa și trebuie.
- Bună, Annie! - Bună!
Spun doar că ești într-o poziție de putere, Annie.
- Și asta înseamnă... - Bună!
... că, orice hotărăști, oamenii vor fi atenți.
- Bravo, dle! - Deci spui
că nu pot intra în echipa de pușcași?
Atâta timp cât verifică antecedentele.
Pot să fac o poză cu familia,
- ... dle vicepreședinte? - Aici, Clarissa.
- Super discurs! Mulțumesc. - Soția și fiica mea încântătoare.
SEARA PREȘEDINȚILOR
E palpitant, nu-i așa?
Emoțiile care plutesc în aer. Energia.
Ca relaxarea din repriza a șaptea a unui meci perfect.
Ce vrei să spui acum?
Nu știu. Cred că e o metaforă din baseball.
Îți place baseballul?
Nu.
Bine.
Scuze.
E seara decisivă, CeCe. Seara președinților. Seara mea.
Știu, sunt foarte entuziasmată.
Asta încercam să ilustrez cu baseballul.
Am scăpat societatea de dezastru și de supraveghere.
Toate astea pentru seara asta.
E momentul definitoriu al președinției Delta Phi.
Vreau ca a mea să fie perfectă. Asta e moștenirea mea, CeCe.
Sigur că da. Te înțeleg.
Acum sunt lansate invitațiile.
Petrecerea e organizată.
Le-am pus pe surorile noastre econoame
să negocieze prețul coafurii și machiajului.
- Econoame? - N-am zis evreice.
- Nici nu credeam. - Bine. Bun.
Nu mă îndoiam de exprimarea ta, ci de judecata ta.
Ultima dată când ai ales ieftin,
ne-am bronzat de era să ajungem sub supraveghere.
- Nu se va mai întâmpla. - Fără greșeli, CeCe.
Scuze. Promit că n-o să fie probleme.
Facem tot ce ne stă în putință. Aranjăm toate detaliile.
- Punem la punct... - Ajunge!
Scuze. Doar că îți rafinam discursul.
Așa că sunt cam... Nu-ți face griji!
Doar adaug puțin fler și aromă limbajului.
Nu-mi place aroma.
Focus-grupului îi place aroma.
- Focus-grup? - Pentru discursul tău.
Îți spun, are rezultate foarte bune.
Rata de răspunsuri pozitive e de 80-85%.
Nu pare atât de impresionant pe cât crezi, CeCe.
Crede-mă, este.
Am găsit o ciornă de la Kappa Nu
și parcă e scrisă de o maimuță la mașina de scris.
Sincer, nu știu ce fac ei acolo.
În plus, notele vor fi și mai mari când le arătăm poza ta.
Oamenii reacționează foarte bine la fața ta. Ești norocoasă.
Mi s-a spus că am o față perfectă pentru radio.
Dar asta a fost înainte de operația la nas...
Mamă, cărui fapt îi datorez plăcerea?
Caroline, ce ai pățit?
Va trebui să vorbești mai explicit.
Tocmai am primit un telefon de la tatăl lui Rourke Reynolds.
Bine, poate a fost victimă colaterală, dar ne-a salvat.
Suroritatea ta.
Tatăl lui Rourke și cam jumătate din circumscripția lui electorală
s-au retras din ceea ce ar trebui să fie
cel mai mare eveniment bipartizan CAP al anului.
Da, dar am făcut ce trebuia făcut.
Doar că... m-am gândit...
Nu. Nu ai gândit.
Și acum mi-ai afectat viața profesională.
Bine, în regulă. Am... Dar am un plan.
Mamă, o să îndrept lucrurile. Bine?
O s-o înscriu pe Annie Grover.
Cum să nu fie mai bine decât Rourke Reynolds?
Nu vreau să mă dezamăgești iar.
CeCe?
Mă bucur că am reluat legătura.
Ai fost mereu preferata mea în tabără.
Serios?
Chiar și după faza cu perdeaua de duș?
Nu le spune celorlalți consilieri juniori,
dar mi s-a părut foarte amuzantă.
Mulțumesc, așa trebuia să fie.
Și așa a și fost.
De aceea mă bucur că am luat din nou legătura
și că te ajut să găsești oamenii potriviți. E foarte important.
Sigur. O mișcare greșită, și ajungi în programul de prevenție.
Nu, vorbesc serios.
Poate să îți definească sau să îți distrugă cei patru ani aici.
E mai important decât războiul culorilor.
Facultatea e ca tabăra înmulțită cu un milion.
Da, deci chiar vorbești serios.
Semănam mult cu tine în primul an.
Credeam că știu exact ce pot face sau cine ar trebui să fiu.
De fapt, nu știu nimic despre aceste lucruri...
Și apoi s-a întâmplat ceva uimitor
și nu mi-am mai făcut griji pentru tot ce ar putea fi și...
Și am început să mă gândesc la ce credeam cu adevărat.
Știi? Unde îmi era locul.
Și apoi am ajuns să-mi găsesc oamenii.
Oameni ca noi.
Ca noi? În ce fel?
O să vezi.
- Nu e un concept fix, Ella. - E timpul.
Noi, ca societate, am fost de acord să-l cuantificăm ca atare.
Înseamnă că e un concept social, nu unul fix.
- Și Etiopia? - Ce-i cu Etiopia?
E cu opt ani în urmă.
Au un calendar diferit, cu 13 luni.
Și miezul nopții e la ora 18:00.
Bună!
Toată lumea, ea e Annie.
Annie, asta e Noua Societate Politică.
Noi îi acceptăm pe toți.
În sfârșit, cineva cool, care înțelege.
Nu știu dacă înțeleg totul, dar înțeleg alte lucruri.
Bună, Annie, încântată!
- Bună, mă bucur. - Bună!
Nu-mi place politica tatălui tău.
- În regulă. - Ry!
Voiam să spun că, deși
nu sunt înnebunit după ideile politice ale tatălui tău,
respect că ești o persoană independentă, cu propriile idei.
Chiar sunt.
Doar dacă geamănul pe care l-am absorbit în uter nu reapare miraculos.
- Ce? - Nimic.
Cred că a fost într-un episod din Dr. House.
Am propriile mele opinii,
încerc să le pun cap la cap acum.
- Abia aștept să le aud. - Mulțumesc.
Oricum, spuneam că timpul e...
Nu contează.
Mi-ați citit cu toții articolul?
Da.
Lucien?
Da, dragă.
Lucien, vreau să...
Măi să fie, cei trei mușchii-tari!
Asta e purgatoriu.
Peiorativ? Defăimător?
Cred că ambele.
Împinge, nu trage!
Ce face?
Ce vrei, Caroline?
- E Seara președinților. - Știm.
Atunci știi și că am nevoie de un partener bun.
Reprezentantul potrivit al fraternității partenere.
Nu. Nu ai voie să vii aici și să iei membrii Alpha Gamma.
O să fie Lucien. Și trebuie să aducă o fată.
În regulă.
Cu tot respectul, Lucien nu prea are stofă de campanie.
- Poate de campanie de defăimare. - Respect lipsa de respect.
Îmi place defăimarea. Excelez la defăimare.
Lucien, ajunge! Vei fi acolo diseară, lângă mine,
cu partenera la braț, pentru că asta mă face fericită.
Nu mă va face fericită numai pe mine, ci și pe anumiți absolvenți.
E seara mea.
După aia, candidați cu cine vreți
- ... la alegerile speciale. - Blandsman.
Îți dai seama că nu contează dacă faci 50 de alegeri speciale.
Dacă e Lucien diseară, se creează un precedent.
Puțin îmi pasă. E Lucien diseară.
Sfârșitul discuției. Haide, CeCe!
CeCe nu e aici.
Așa este.
Aveam câteva întrebări despre programă.
Da? Ce-i cu ea?
Lecturile pe care le-ați ales.
Nu credeți că... Ei bine, păreau cam unilaterale.
Cursul se cheamă „Fascismul, atunci și acum.”
- Subiectul nu lasă loc... - Așa este.
- ... pentru puncte de vedere diferite. - Sigur, dar...
- Nu contează, e stupid. - Nu. Ce este?
Tata îi spunea mamei că e fascistă, știți?
Când nu-i plăcea ce-i cerea să facă.
- Încă sunt căsătoriți? - Da.
Dar mă gândesc la fasciști.
La cum vorbim despre ei, la ceea ce probabil voiau cu adevărat.
Cum ar fi dacă, pentru o clipă, alegem să credem că oamenii sunt buni?
Ce e bun la fasciști?
Bine, e timpul să alegem un lider.
Sunt trei candidați.
Candidatul A are două amante, fumează mult și bea mult martini.
Candidatul B a fost dat afară din funcție nu o dată, ci de două ori
și bea o sticlă de whisky pe seară.
Candidatul C e erou de război.
Vegetarian, nefumător, n-a înșelat nicio femeie în viața lui.
Tocmai i-ai descris pe FDR, Churchill și Hitler.
Cel mai vechi truc.
Deci, ce scop a avut acest experiment de gândire?
Că poate Hitler era omul potrivit pentru asta?
Nu, spun că uneori e mai ușor să știi răspunsul corect
când știi deja rezultatul.
Și cum are legătură cu fascismul...
Păi... se spune că cinicii sunt doar niște romantici dezamăgiți.
Și dacă fasciștii sunt doar filantropi însetați de putere?
Ai grijă!
Cu tot optimismul ăsta necontrolat, cineva o să profite.
Spun doar că e ceva mai nuanțat decât sugerează programa dvs.
Ești destul de uimitoare.
- Îmi pare rău. - Nu.
Nu e... ceva rău.
Faci o greșeală.
- Încă vorbim despre asta? - Lucien e alegerea greșită.
Presupun că te gândești la altcineva.
- Să ghicesc. - Cred că ar trebui să fie Scott.
Corect.
Bine. Deci vrei să fii bărbatul din spatele bărbatului.
Mai degrabă m-am gândit mult la asta.
Nu știu dacă ai citit articolul lui Beatrice Worth,
dar e clar că suntem la o răscruce culturală.
Lumea din campus, lumea, în general,
nu e înnebunită după viața grecească.
- Articolul e o porcărie. - Poate,
dar, îți place sau nu, are loc o schimbare
și trebuie să fim cu un pas înainte.
Și chiar crezi că Scott Russell e soluția pentru asta?
Te-am ascultat cu chestia cu Rourke.
- La naiba, te-am ajutat. - Cu plăcere, apropo.
Dar asta ne-a lăsat un loc liber
și trebuie să recunoști că Rourke avea o semnificație.
Fii serios! Rourke era chipeș, din familie bună.
Cu o sferă de influență dincolo de zidurile acestui loc.
Privește-l cum vrei în privat, dar nu uita
că e fiul cu un intelect îndoielnic al unui congresmen conservator.
Nu am nevoie de Scott Russell.
Nu am nevoie de Rourke Reynolds.
Crede-mă, am pe cineva cu o putere infinit mai mare decât amândoi.
Da? Pe cine? Pe Lucien?
Nu. Lucien nu are nimic.
Vorbesc despre Annie Grover.
Chiar crezi că o s-o ai pe Annie Grover?
Da.
- Dacă e adevărat... - Chiar este.
Atunci sper că ai dreptate.
Întotdeauna am.
Haide!
Caroline, avem o problemă.
Nu știu ce nu înțelegi.
Sunt de acord cu tine. Dar cred
că ai fi putut critica mai mult rasismul.
Da, dar nu cred că era neapărat subiectul meu.
În plus, cred că am detaliat destul de bine totul.
Am vorbit despre excludere, discriminare pe clase, binar, heteronormativ.
Toate cuvintele astea cu efect.
- Ai zis că ucide individualitatea? - Ucide mult mai mult de atât.
Nu știu, am auzit că petrecerile ar trebui să fie distractive.
Ne place distracția. Dar nu fără principii.
- Bineînțeles. - Ai încredere în noi, Annie.
Grecii sunt groaznici.
Da, știu, probabil aveți dreptate.
- Pare un pic cam intens. - Intens?
E o sectă.
Privilegiile atrag privilegii, deschizând ușa altor privilegii.
De aceea, acum e momentul să echilibrăm jocul.
Îi lovim cât sunt proaspăt ieșiți de sub supraveghere.
- Ce vrei să spui? - Articolul a fost bun.
Dar administrația nu va face niciodată nimic.
Chestia cu Scott Russell.
Tati se înfurie, Rourke e exmatriculat.
- Și îi iartă pe ceilalți. - Ce o să faceți?
- Greva foamei. - Un protest, poate.
Administrației nu-i pasă. E același lucru.
Nimic nu funcționează fără publicitate adevărată.
Publicitate adevărată?
Cred că-i putem da articolul unchiului meu.
E în echipa de editare la revista Time.
Revista Time?
Tu ai un unchi?
Dacă-l putem interesa, poate ajunge subiect de știri naționale.
Ce cauți în camera asta?
Fac cumpărături.
Credeam că trebuia să mi-o aduci pe Annie Grover.
Annie trebuie luată cu ușurelul. Nu se lasă hărțuită.
Bine, fă dragoste, nu război. Dar fă-o repede, pentru că se pare
că e mângâiată bine de o haită de lesbiene.
Serios?
Poate că-și explorează sexualitatea.
Cu Beatrice Worth?
- Nu cred că Beatrice e lesbiană. - Da, știu că i-ai tras-o.
Dar, dacă i-ai tras-o ei, mi-ai tras-o și mie.
- Cred că mi-aș aminti asta. - Termină!
Calmează-te, o s-o rezolv.
Un sfat gratuit pentru tine: să nu-i spui unei femei să se calmeze.
Și nu știu dacă ai înțeles,
pentru că nu cred că-ți dai seama că am nevoie
să stai lângă mine în seara asta,
iar Annie să stea lângă tine.
Deci Annie e soluția ta și pentru noi, și pentru mămica?
E fiica vicepreședintelui.
E tonul roșu de 500 kg în locul unei plase pline cu plătică.
Și cine e plătica?
Rourke. Rourke e plătica.
Și eu sunt pescarul?
- Și atunci mama ta ce e? - Nu contează.
Am încredere în tine, nu mă dezamăgi!
- Vânzătoarea de pește? - Lasă peștele!
Scuze. Ai folosit o metaforă, încerc doar să ajut.
Avem nevoie de Annie.
Doar ea ne oferă siguranța de care avem nevoie.
- Nu mai e supraveghere... - Am ajutat.
Nu ne-ai oprit, adică.
Dar Annie Grover este cheia.
E readuce Delta Phi la glorie.
Așa că vreau s-o aduci. Înțelegi?
Să vedem dacă înțeleg.
Acum înțeleg cum te afectează astea.
Casa ta, reputația ta.
Și înțeleg ce se va întâmpla dacă nu reușesc.
Dar nu-nțeleg cum mă afectează pe mine toate astea.
Ți-am spus că o vreau.
Și tu ai fost de acord.
Deci, până nu o aduci, cu totul,
așa cum vreau eu,
nu-ți vei primi răsplata.
Te-ai lămurit acum?
Deci ea se înscrie, și i-o trag.
Și apoi...
pot să ți-o trag ție.
Da.
Dacă nu,
vor fi consecințe.
Există consecințe și acum.
Nu poți doar să te distrezi.
Bine. Și ce vrei?
Îmi dai mașina ta.
Cea pe care nu o am acum?
Exact.
Bine.
E o plăcere să fac afaceri cu tine.
O să fie.
Am nevoie de o favoare.
- Poftim! - Mulțumesc.
Știi că ce e fără zahăr cauzează cancer, nu?
La șobolani. Arăt ca un șobolan?
E ciudat că spui asta.
Ce vrei, Lucien?
Voiam să-mi cer scuze că n-am sunat.
Adică?
După noaptea petrecută împreună, n-am mai sunat, știu că ești supărată.
E puloverul meu?
Uite, știu că sunt un dobitoc, dar îmi cer scuze acum, bine?
Și?
Ți-ai scris articolul, te-ai răzbunat.
Să trecem la subiect. Știu că vorbești cu Annie Grover.
Crezi că o să spun lumii că am făcut sex mediocru?
Poate că nu te place.
Majoritatea oamenilor nu te plac.
E foarte dureros, după tot ce am împărtășit.
De ce mai vorbești cu mine?
Pentru că vreau să știu ce i-ai spus lui Annie.
Din nou, nu vorbesc despre tine. Nu mă gândesc la tine.
- Așa că... - Nu?
Pe lista lucrurilor de care nu-mi pasă,
tu și conversația asta sunteți primele.
Nu te băga, bine?
Super!
CeCe, avem noutăți despre Annie Grover și lesbiene?
Nu încă, dar oamenii mei satelit se ocupă de asta. Deschide!
- Ce sunt toate astea? - Poți să închizi acum.
Urmează instrucțiunile bine.
Noul iubit al casei.
N-avem nevoie de un iubit nou.
Cum adică? Asta e tradiția. Trebuie să avem un iubit al casei.
Rourke nu mai e, Lucien e președinte,
dar nu poate fi și iubitul tău. E fratele tău.
- Nu de sânge. - Totuși.
Chestia cu frații vitregi ridică mai multe întrebări decât răspunsuri,
cu excepția comunității porno.
Nu-mi pasă ce porno îți place, avem lucruri importante de făcut.
N-am nevoie de un iubit.
Tipii ăștia sunt crema cremelor.
I-am evaluat după aspect, simpatie, educație, maleabilitate.
E Seara președinților, CeCe.
Credeam că am stabilit cât de importantă e.
Știu. Încerc doar să ajut.
Nu a existat niciodată un președinte singur.
Cu excepția lui Buchanan, dar el îl avea pe King.
- Cine? - James Buchanan.
Al 15-lea președinte al SUA. Nu avea soție.
Avea un prieten bun, William King. Dar toți știau că erau mai mult.
Toți. Cine sunt toți?
Istorici, oameni, nu știu. Știai de chestia cu William King?
Nu-mi pasă de Buchanan, King sau iubiți.
Vreau să nu mă judeci, n-am nevoie de un alt antrenor.
Eu sunt șefa aici. Tu execuți.
- Scuze, m-am gândit... - Nu. Nu vreau să gândești.
Pentru că, sincer, nu prea te pricepi.
PE BUNE? MĂ IGNORI?
BINE, ÎMI PLAC PROVOCĂRILE.
SEARA PREȘEDINȚILOR
Bună seara, dle președinte!
Unde te duci?
Asta e!
Uau, fetelor!
Da, chiar îmi place.
Bună! Mă bucur să te văd.
Bună! Îmi place rochia ta.
- Doamne! - Ce frumoasă e!
- Știu. - Bună, Caroline!
- Bună! - Arăți uimitor.
- Mulțumesc. - Părul tău strălucește.
- E un tratament cu cheratină? - Păi...
- Nu, e natural. - Bună, Caroline!
Scuze.
- Mă bucur să te văd. - Bună!
- Caroline. - Bună!
Știi, mătușa mea era din Delta Phi la U Miami.
- Miami! - Are un club. Vacanța de primăvară.
În Miami! Ne plac moștenirile.
- Și mie, mult. - Mulțumesc că ai venit.
Nota 6,5 conform formulei,
dar legătura cu Miami poate merită.
- Corect. Bună! - Două, te rog!
- Bună, Caroline! - Bună!
Voiam să te salut, sunt o prietenă de-ale fratelui tău.
O prietenă foarte bună, sunt sigură.
Deci ți-a spus de mine?
Păi... vorbește mult.
- Distracție plăcută! - Mulțumesc!
Bună!
Încă nu avem un președinte,
așa că veți fi singurii candidați care vor alege activ cine vă reprezintă.
Și, cum se spune, reprezentarea contează.
Cred că ăsta e viitorul.
Hei, toată lumea începe fără mine.
- Brian Blandsman, fost vicepreședinte. - Bine.
Sunt chiar acolo, pe panou.
- Brian Blandsman, VP. - Salut!
- Vicepreședinte. - Salut!
- Salut, frate! - Poți să-mi spui Julia Louis-Dreyfus,
că sunt VP. Ai văzut serialul? E bun.
- Da, VP. - Fiecare frate merită
să își exprime opinia, doar așa este corect.
E datoria voastră civică.
Democrația în acțiune.
Băieți, ce poate fi mai interesant?
Da!
- Foarte bine, omule. - Da!
Bravo! Mă bucur să te văd.
Mă bucur să te văd, omule.
Scott, l-ai văzut pe Lucien?
Cred că mi-am înghițit aparatul dentar.
- Cum adică? - Nu știu, dar acum am doar unul.
Și e cel de jos.
Vreau să-mi faci o favoare.
Cred că aș fi observat dacă aș fi înghițit un aparat dentar, nu?
Da, adică, probabil.
Vreau să fii cu ochii pe ce se întâmplă aici
cât timp îl caut pe Lucien, bine?
- Poate l-am lăsat în baie. - Bine.
Îți scoți aparatul dentar ca să mergi la baie?
Da. Doar uneori, așa că e ciudat.
Bine, ce... Nu contează.
Nu crezi că l-a furat cineva, nu?
E modelat pe dinții tăi.
Da. Și?
De ce ar...
Salut! Încântat! Sunt Brian Blandsman.
Sunt primul în ordine alfabetică, probabil.
Bine, amice, concentrează-te!
Te las pe tine la conducere, bine?
Crezi că te descurci?
Bine, mă întorc într-un minut.
Zâmbește, dă din cap! Mai fă cu mâna câteodată, bine?
În regulă.
- Salut! - Ce faci?
Bună!
Am ceva pentru tine.
Un cadou?
Și tot ce a trebuit să fac a fost să nu-ți răspund la mesaje?
Ce pot să spun? Îmi plac pedepsele.
Cassidy Featherstone.
În caz că vrei să fii altcineva cândva.
Ca o stripteuză cowgirl?
Îți place?
E util.
Și creativ.
Sângerează cineva pe undeva?
Cineva, undeva, probabil.
Mulțumesc pentru cadou.
Nu știu ce s-a întâmplat aici, dar...
m-am simțit bine atunci și credeam că și tu te-ai simțit la fel.
Bine.
Închid. Trebuie să-i scriu prietenei mele.
Nu știu ce ai auzit de atunci.
Probabil că ceva de rău.
Sau, mai rău, adevărat.
Dar am și alte calități pozitive, bine?
- Te aștepți să cred asta? - Nu te-am mințit încă.
De unde să știu? Probabil că te pricepi foarte bine.
Asta e ceva de bine.
Nu, nu este.
După cum văd eu lucrurile,
încă nu mi-ai închis complet ușa în față.
Lucien, n-am încredere în tine.
Nu-ți cer asta.
Îți cer să nu ai încredere.
Să n-ai încredere.
Nu știu ce să mai cred acum.
Deci îmi mai dai o șansă?
Pentru ce?
Orice vrei.
Seara președinților?
Sau orice vrea prietena ta să facă.
Și mergi cu mine?
Nu vrei să schimbi asta?
- Care parte? - Chiar aici.
E în regulă. Ce are?
- Nimic. Doar că e neclar... - Îmi place să fie neclar.
- Bine. Și asta? - Nu.
Fiul risipitor se întoarce.
- Deci Lucien... - Încă n-a apărut.
Însă, interesant, a apărut o echipă de știri.
O echipă de știri?
Deci nu știai.
Credeam că face parte din planul tău pentru publicitate pozitivă.
- Nimeni nu se uită la știri. - Cred că unii chiar se uită.
Unde ai văzut echipa asta de știri?
Se mișcă încet, dar destul de amenințător pe alee.
- E interesant. - Așa mă gândeam și eu.
- CeCe? - Da.
Doar nu crezi că mai are legătură cu incidentul cu Scott, nu?
CeCe? Ne spui și nouă?
Ai ales acum să scrii marele roman american în aplicație
sau ai informații pertinente pentru noi?
Se întâmplă. Annie Grover vine încoace.
Cine spune asta?
Oamenii mei satelit.
- Oamenii satelit? - E mai bine să nu cercetăm.
Trebuie să te pregătești. Dacă vine, trebuie să începem acum.
Dintr-odată nu mai ai cuvinte frumoase despre Lucien și alegerile mele.
Începând de acum.
Știi, Phalaris își ardea criticii
într-un taur din bronz.
Dacă-mi amintesc bine, și Phalaris a fost ars de viu în interiorul taurului.
Idiotule!
Cece!
Bună seara tuturor!
Bună seara, Delta Phi!
Bună seara tuturor!
După cum știți sau ar trebui să știți, e Seara președinților.
O noapte în care deschidem porțile ca să sărbătorim
noile potențiale candidate.
Dar, de asemenea, și poate mai important,
în seara asta este inaugurarea unei noi ere a conducerii.
Mă numesc Caroline Merteuil
și sunt onorată să fiu președinta voastră, Delta Phi.
De la înființarea noastră în 1875,
la doar 15 ani după ce țara noastră a fost devastată de discordie și diviziune,
femeile de la Colegiul Manchester au recunoscut ceea ce America învățase:
că o casă divizată nu poate rezista.
Și astfel, din separare, aceste femei s-au unit.
Ca să se sprijine și să se încurajeze reciproc.
Să luptăm împreună pentru drepturile noastre.
Trebuie să ne amintim de aceste...
Viața grecească trebuie să dispară!
Trebuie să ne amintim de aceste femei.
Femei care au luptat atât de mult...
- Nu s-a terminat. Unde mergeți? - ... au luptat împotriva opoziției feroce
și au sacrificat atât de multe pentru a ne asigura un viitor mai luminos.
Viața grecească trebuie să dispară!
Strângeți bani pentru cauze bune!
NU VIOLURILOR
INIȚERILE UCID VIAȚA GRECEASCĂ SĂ DISPARĂ
Delta Phi a încurajat mereu o cultură a comunității. A sprijinului.
Și vom continua să dăm putere femeilor de la Colegiul Manchester.
E discriminare de clasă! E excludere!
Și e violent!
Rasist!
Vom continua să luptăm pentru a sfida așteptările.
- Să fim mai puternice... - Rasistă!
... pentru a ne uni împotriva forțelor, a oamenilor care vor să ne dezbine,
- ... să ne submineze... - Faceți donații!
... și tot binele pe care l-am făcut în numele Delta Phi.
Viața grecească trebuie să dispară!
Poate credeți că aveți putere.
Poate credeți că ne puteți doborî.
Dar să știți că vom fi aici.
Eu voi fi aici
până când coboară cortina.
În episodul următor...
Suntem Delta Phi. Suntem mândre. Trebuie să rămânem mândre.
„FĂRĂ GRECI”
Lumea a vrut mereu să ne ia asta. Nu trebuie să ne descurajăm.
Bretonul e mereu o idee bună. Nimic nu e mai bun decât una scurtă.
Voiam să-ți livrez personal un cadou drept felicitări.
Știi ce ar fi și mai sexy?
Dacă ai fi președintele Alpha Gamma.
Vrei să înotăm?
- Nu avem costume de baie. - Ăsta nu e un impediment.
Dacă vrei să mi-o tragi, ai face bine să nu mi-o tragi.
Cred că acum e partea distractivă.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru