Megkeressük a franciák felét,
és átnyújtjuk Cécile-nek békeáldozat gyanánt.
AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
Magnanóék egy családtagot akartak.
Elmondják, hol bujkál Weber, te pedig elkapod.
Van itt egy apróság. Élve kell elfognom.
Néha hiba csúszik a küldetésbe.
A videó mestermunka.
Csakhogy kezdettől fogva tudtam, hogy Weber sosem fog megérkezni.
Diana! Figyelmeztettünk.
Hogy lehetséges, hogy nálad van?
Hogy lehetséges, hogy azt hittétek, túljárhattok az eszemen?
Te és a 308-as.
Hol van?
Többé senkinek sem árthat.
Azért küldtél Szicíliába, hogy csőbe húzzál minket?
Magadnak köszönd! Más ügynököt is vihettél volna.
Már előtte elkaptam Webert.
Elmondta, amire kíváncsi voltam.
Neki is van családja.
Nem volt más választása, elvállalta a préda szerepét.
Az ügynökség javát tartottam szem előtt,
ezért muszáj volt titkolóznom előtted.
Fogalmad sincs róla, hogy mi a jó az ügynökségnek.
Amúgy a közbelépésemnek köszönhető, hogy a fegyver teljes egészében a miénk.
Biztos vagy benne?
A franciák fele hamisítvány.
Cécile Kleinre akarta sózni, hogy csak ő tudja megépíteni a fegyvert.
-Mikor szándékoztad elmondani? -Most mondom.
És csak hogy tudd, erre egyedül a tervem miatt jöttünk rá.
Állj!
Kinyitni!
Mozgás!
A hazugságok ideje lejárt.
Te beszélsz?
Miután mindenféle hazugsággal tömted a fejem a Mantikór céljairól?
Hazudtál nekem és a többi családnak is.
Csak egyszer hazudtam.
Egyetlenegyszer.
És nagy árat fizettem érte.
Tudtad, hogy a halálba küldöd a fiadat.
Mégsem változtattál a terveden.
Megtartottad magadnak a fegyvert.
Mindenkit megpróbáltál átverni.
Végre összeszedted a bátorságodat, hogy a szemembe mondd,
mit gondolsz rólam.
Nem, apa. Megvolt hozzá a bátorságom.
Csak te nem figyeltél rám.
És megint nem figyelek.
Sőt, még ki is rúglak.
Már nem vagy a Mantikór tagja.
Kikapcsoltam a lencséket. Menjünk!
Hibát követsz el.
Mióta is ismerjük egymást?
És te mióta is ismerted Lucát?
Ezt nem gondolhatod komolyan.
Nem én öltem meg Lucát.
Szart sem érdemelsz!
Edo!
Várj!
Ha azért jöttél, hogy kioktass, ne fáradj! Végeztem.
Meg akarom érteni.
Tudtad, hogy a szicíliai út csapda volt?
Tudtam, de elleneztem.
Erről beszéltünk, amikor veszekedésen kaptál minket.
Tudod, hogy én mindig melletted álltam.
Őszintén hittem, hogy apád alaptalanul gyanakszik rád.
És nagyot csalódtam benned.
A hátunk mögött szervezkedsz holmi ügynökkel?
Diana nem holmi ügynök.
Mióta van neve az ügynökeinknek?
Mióta a legbátrabb közülük
nem félt az életét kockára tenni az ügynökségért.
Milyen hevesen véded őt.
Mert megérdemli.
És mert én más vagyok, mint ti.
Nem feláldozható gyalogként tekintek rájuk.
Mint mi?
Igen, anya. Mint ti.
Ha hidegen hagy egy ártatlan lány halála, te sem különbözöl tőlük.
Edo!
Nemsokára kivallatják.
Nem tudtad kivárni, amíg bemennek a tárgyalásra?
Nem, és te?
Én sem.
8 ÉVVEL KORÁBBAN
Fura itt látni téged.
Apám megkért, hogy mutassam be a biztonsági rendszeremet.
Jó.
És te?
-Mit keresel itt? -Cécile!
-Nemsokára kiderül. -Cécile!
Itt vagyok, anya.
Ma te is elkísérsz.
Rendben.
HOZZÁFÉRÉS MEGTAGADVA
Bassza meg!
Mi a franc történt?
Lebuktunk apám előtt.
Mindent tud rólad. Tud Luganóról, a 301-esről.
A francba!
És te?
Kirúgott.
Hogy jutottál be?
Én terveztem a biztonsági rendszert.
Akkor most rögtön ki kell vinned innen!
Nincs rá idő. Mindjárt itt lesznek az őrök.
-Nem érdekel. Elbánok velük. -Diana!
-Vigyél ki! -Nem.
-Bízz bennem! -Bízom benned, de meg fognak ölni.
Nem. Apám most a fegyver német felével van elfoglalva.
-Különben már végzett volna veled. -Tévedsz.
Vallatni hoztak ide.
Utána megszabadulnak tőlem.
Talán úgy járnék a legjobban.
Miért?
A fogoly a szomszédos cellában...
Tudod, ki az?
Nem.
Kicsoda?
Ő az a Citadella-ügynök,
aki megölte a bátyádat.
Én úgy tudtam, hogy meghalt.
Nekem is kurvára azt hazudta.
-Mit bámulsz? -Én csak parancsot teljesítek.
Ehhez értesz a legjobban.
Mindannyian azt tesszük.
Te is.
Hiába ágálsz ellene annyira.
Én nem azt teszem.
Meg is lett az eredménye.
Mi az, engem is bedugsz egy cellába?
Habozás nélkül, ha még egyszer az utamba állsz.
És talán meg is kínzol.
Nyolc éven át.
Hagyj magunkra!
Azt mondtad, meghalt.
Mit számít az?
Számít, mert hazudtál nekem.
Már megint.
És mert nem szokásunk embereket kínozni.
Nem?
Akkor mit csinálunk egész pontosan?
Rajta, áruld el!
Ha valakit szóra akarunk bírni,
mit szoktunk tenni?
-Az egész más, ha... -Micsoda?
Hogy te milyen álszent vagy!
Magadnak is félsz beismerni, miben veszel részt.
Fegyvereket árulunk, Edoardo.
Jórészt a te találmányaidat.
Az az ember azt kapta, amit megérdemelt.
Azért nem mondtam el neked, mert képtelen vagyok róla beszélni.
Így döntöttem a lelki békénk érdekében.
Megértelek.
Talán nem volt helyes, amit tettél,
de megértelek.
Elvégre én is elcsesztem egy csomó mindent.
A helyébe akartam lépni, pedig tudtam jól, hogy lehetetlen.
Kérlek, nyisd ki az ajtót!
Még nem végeztünk.
-Nem beszélek Enricóról. -A Mantikórról akarok beszélgetni.
Igazad van, apa.
Elég volt a képmutatásból.
De ez az óvatoskodás sem mehet tovább.
Erőszakkal el kell vennünk a franciáktól a fegyver másik felét,
hogy újra mi diktáljuk a feltételeket.
Most kezdjek el háborúzni, miután megtizedeltek bennünket?
-A 308-asnak van egy ötlete. -Ki hitte volna? Nyisd ki!
Hallgasd meg, apa!
Ez az utolsó esélyed, hogy visszaszerezd a hatalmadat
és megbosszuld a bátyámat.
Ahogy megérdemli.
Mindenesetre a lányt ki fogják végezni.
Jól ment.
-Nem mutathatom be a projektet? -Megtettem én.
Fölöttébb érdekesnek találtam a javaslatodat, Edoardo.
Köszönöm!
Apádnak is mondtam, hogy zseni vagy.
Elvégre Zani.
Induljunk!
Elbúcsúzom Cécile-től, és jövök.
Minden rendben?
Miért hívott be anyád?
Maga mellett akar tudni.
Be akar vonni a vezetésbe.
Készen kell állnom.
Rosszabbodott az állapota?
Nagyon beteg.
De folyton a jövőn gondolkozik.
Nem is tudom, hogy csinálja.
Egy ilyen feszült napon is.
Miféle feszültség? Mi történt odabent?
Nem mondhatod el, értem.
Akkor beszéljünk másról!
Véget kell vetnem ennek.
Minek kell véget vetned?
Edo, kérlek!
Nem, Cécile! Magyarázd meg!
Minden olyan gyorsan történik.
Anyám beteg, és a Mantikórnak óriási tervei vannak.
Sokkal komolyabbak, mint képzeltem.
Ki kell találnom, hogy bírok el ekkora teherrel.
Majd együtt megoldjuk. Melletted akarok állni, különösen most!
Edo, te nem vagy örökös.
Az az első feladatod, hogy hagyj el?
Az alapítók gyerekei vagyunk.
Te is tudod. És mindig a Mantikór az első.
Tudom, de azt hittem, szeretsz.
Szeretlek.
Ugyan, fel a fejjel!
Az én zseniális öcsém!
Hallom, odáig voltak a tervedért.
Szarok az egészre, Enrico.
Cécile elhagyott.
Minden előjel nélkül?
Számomra nem volt előjele, de ők tudtak róla.
Ők?
Marianne át akarja adni a hatalmat.
Ami kész agyrém.
Ismerem Cécile-t, és tudom, hogy még nem áll készen.
Képtelen ötlet, hogy apa és Klein mellett elnököljön.
Úgy tűnik, eljött az ideje.
Nem. Csak Klein feltétele lehetett, hogy szakítson velem.
-Fél, hogy csökken a befolyása. -Logikus.
-Te mégis kinek az oldalán állsz? -A tiéden.
De tény, hogy a kapcsolatotok felborítaná az ügynökségek közötti egyensúlyt.
Tudod, hogy szeretlek, és osztozom a fájdalmadban,
de a saját érdekeinket kell néznünk.
És a Mantikór érdeke mindennél előbbre való.
Borzalmas robbanás rázta meg a milánói dómot.
Jézus Mária!
Tisztában vagyunk vele, milyen súlyos ez a hír,
amit e percben is próbálunk ellenőrizni,
de az eddigi információk alapján...
-Ugye nem mi voltunk? -Edo!
Mondjátok, hogy semmi közünk ehhez!
Valóban rettenetes,
de jó okunk volt rá.
Jó okotok?
Milyen ok kell ahhoz, hogy leromboljátok a dómot?
Amíg a világ szeme másra szegeződik,
szabadon mozoghatunk.
Nehéz szavakat találni erre a látványra.
A családok megkapták a Citadella ügynökeinek listáját.
A teljes listát.
A bázisukkal, a lakcímükkel...
Nemsokára globális támadást indítunk ellenük.
Ma leszámolunk a Citadellával.
Ez afféle figyelemelterelés.
Figyelemelterelés?
Több száz ember halála puszta figyelemelterelés?
-Nem terroristák vagyunk! -Tudjuk...
Tudjuk, hogy a jó szándék vezérel, Edoardo,
de nincs más megoldás.
Háborúban állunk, tetszik, vagy sem.
Sok éve egy nálam bölcsebb ember...
azt mondta, csak háború árán teremthetjük meg a békét.
A valódi békét.
Ez a végzetünk.
Egy nap megérted.
Ma támadunk. És én fogom vezetni az akciót.
-Hogyhogy te? -Ne aggódj, én akartam így.
Nyugalom, készen állok.
Nem örülök neki.
Egy örökösnek bizonyítania kell a rátermettségét.
Mennem kell.
Enrico!
Nem a mi dolgunk a fronton harcolni.
Edo, én ott akarok lenni a frontvonalban.
Kívánj kéz- és lábtörést!
Nincs mit mondanom neked.
Signor Zani!
Örülök a találkozásnak, bár nem túl ideálisak a körülmények.
Egy percet kap.
Bűnös vagyok.
Megszegtem a parancsot, szabotáltam a cserét...
Mondjon valami újat!
Mit akar?
Adjon át a francia Mantikórnak!
A család feje holtan akar látni.
-Franciaországban ki fogják végezni. -Itt is.
Mit nyerne vele a festői környezeten kívül?
Talán semmit.
De ha beválik a terv, amit kieszeltem,
és kijutok élve,
talán megváltozik rólam a véleménye.
Kap 15 másodpercet, hogy elmondja a tervét.
Magánál van a fegyver német fele.
Én vagyok a tökéletes ürügy, hogy bejusson a franciák központjába,
és ellopja a másik felét.
Használjon engem!
Hogyan?
Trójai falóként.
Mit szólsz hozzá, mit művelt a mi idealista fiunk,
a Mantikór erkölcscsősze?
Felszerelte a zárat, és eltette a pótkulcsot.
Az bánt, hogy nem szólt róla,
vagy az, hogy ravaszabb, mint hitted?
A lényeg az, hogy meg kell hoznom egy döntést.
Még ma.
Ez egy páratlan, vissza nem térő alkalom.
Ha sikerrel járunk, helyreállíthatjuk az európai erőviszonyokat.
És visszaszerezhetünk...
mindent, ami a miénk.
Ez óriási fegyvertény lenne.
Az.
Mennyire kockázatos?
Nagyon. Talán túlságosan is.
A trójai faló Edoardo bejutását szolgálná.
Hogyhogy?
Az általa létrehozott mesterkulcs elképesztő...
Elképesztő dolgokra képes.
De biometrikus technológiát épített be,
és csak ő tudja működésbe hozni.
Ez esetben szó sem lehet róla!
A fiunk nem kockáztathatja az életét a Mantikórért.
Ígéretet tettél.
Összehívom az alapító családokat,
és lezárom ezt a kérdést egyszer és mindenkorra.
Hát újra itt vagyunk ebben a teremben.
Remélem, okkal.
Nincs igazán ínyemre.
Ellenben hasznos lesz.
Ha rád nézek, félelmet, gyötrelmet látok.
Ehhez nem kell kivételes képzelőerő, Ettore.
Ez valós.
És az az oka, hogy én voltam az első, aki aláásta szövetségünk alapjait.
Én voltam az első, nyolc évvel ezelőtt,
aki elhozta a viszály almáját.
Aminek a magvai mára szárba szökkentek,
és kettőtök közé ékelődve
még több hazugságot és ellenségeskedést hoztak.
De ma azért vagyok itt, hogy mindezt helyrehozzam.
Mostanra biztosan tudjátok, hogy nálam van a fegyver mindkét fele.
De vissza szándékozom adni.
Most, hogy uralkodhatnál felettünk?
Megtehetném, de nem akarom.
Ha ugyanaz a fegyver lenne a kezünkben, egyformán erősek lennénk.
És én átadom neked, Cécile,
azt a személyt, aki felelős az ügynököd haláláért.
Borítsunk fátylat a múltra, és lépjünk tovább!
Mint egy nagy, boldog család.
Elég a játékból, Ettore! Hol van ebben a csapda?
-Nincs csapda. -Valamit csak kérsz cserébe.
Egyenlőséget az ügynökségek között.
Nincs több szankció.
A Mantikór Olaszországot a tiétekkel azonos jogok illessék meg!
Mi hárman, egyenlőségben, békében.
Vezessük vissza a Mantikórt azokhoz az eszmékhez,
amelyek egyesítettek minket 13 éve
a többi családdal együtt.
És vessünk véget a belső viszálykodásnak!
Támogatom.
Rendben.
És most...
Mondjatok el mindent a fegyverről!
Mindannyiunknak tudnia kell, mivel állunk szemben,
amikor az alma két felét összeillesztjük.
Wolfgang!
A fegyver francia fele hamisítvány.
Cécile át akart verni.
Micsoda? Ezt meg hogy érted?
Giada!
Hová visztek?
Megígértem Cécile-nek,
hogy átadom neki a foglyot és a fegyver két felét.
Még mindig bele akarsz vágni?
-Ebbe a kis cselszövésbe? -Persze.
Örülök, hogy meggondoltad magad.
Most, hogy már tudom, mi ez a fegyver, megvalósíthatjuk a legnagyobb célunkat.
-Elpusztítjuk a világot? -Nem.
Az irányításunk alá vonjuk.
Te is pontosan erre vágytál.
Jól van.
De többé ne hazudj nekem!
Te sem.
Már csak azt kell ki találnunk, mit kezdjünk Dianával,
és hogy juttatjuk ki onnan.
Előfordulhat, hogy meghal. Ő elfogadja, te sem tehetsz másképp.
Rendben.
Edo!
Megígértem anyádnak, hogy nem küldelek oda.
Ha bármi történne veled,
sosem bocsátaná meg nekem.
És én sem bocsátanám meg magamnak.
Akkor nem lesz semmi baj.
8 ÉVVEL KORÁBBAN
Ne!
Matteo!
Ki ölte meg?
Váltok pár szót a fogollyal.
Egyben vagy?
Igen.
Örülök, hogy újra látlak.
Párizsban is próbálunk életben tartani.
Az jó lenne.
Ma kezünkbe vesszük a Mantikór Olaszország sorsát.
Senkit sem hagyunk hátra.
Sokunknak ez lesz a legveszélyesebb küldetése.
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
A 308-as ügynököt átadjuk a Mantikór Franciaországnak.
Edoardo!
Ez az első lépés egy új kezdet felé.
-Hallgatom. -Edo Zani csőbe akarja húzni.
-Alig maradt időnk. -Sikerülni fog neki.
Minden rajta múlik.
A feliratot fordította: Tóth Márton
Kreatív supervisor Kamper Gergely