ALLA KARAKTÄRER, ORGANISATIONER, OCH PLATSER ÄR FIKTIVA
FILMNING AV BARN-SKÅDESPELARE UTFÖRD ENLIGT SÄNDNINGS-REGLER
AVSNITT 8
Ville du hämta nåt?
-Jag ville inte hämta nåt. -Vad är det, då?
Jag vill be om ursäkt. Snälla, sätt dig, ms Kang.
Jag var orolig att jag hade sårat dig tidigare.
Jag kunde inte glömma din min.
Jag bara…
sökte efter ett svar.
Varför kände jag mig sårad?
Det var ju bara jobb, men varför kände jag så?
Om det hade varit mr An,
eller Ah-young istället, hade jag känt samma sak?
Men det var du.
Jag kan inte stanna i gråzonen.
Nej.
Jag vill inte det.
Tja, jag…
-Inredningen är okej, va? -Ja.
Oj, titta på klockan. Jag måste gå.
-Okej. -Följ inte med. Det är kallt.
Okej.
-God natt, ms Kang. -Okej.
MAMMA GÖR TID FÖR VÅR FAMILJESAMMANKOMST
Vad är det här? Ska du nånstans?
Vad gör du här nu?
-Jag måste kolla nåt. Vi åker upp. -Vänta.
Det här är inte mitt hem längre.
Vi pratar utanför.
-Bostadsbyte? -Ja.
Förresten, vad var det du ville kolla?
Dejtar du och ms Kang? Sedan när?
Det är inte på det viset.
Så ni byter bara hem med varann?
Glömde han nåt?
Glömde du nåt…
Tack.
-Har ni bytt hem med varann? -Ja.
Men Ki-juns saker är fortfarande här.
Vi har bara kommit överens om att byta hem med varann,
inte att officiellt flytta in.
Vad pågår mellan er?
Förlåt.
Det verkar osannolikt att kollegor skulle byta hem med varann, bara så där.
Mr Noh var så snäll och erbjöd mig det här.
"Snäll"?
Jag har bott kvar i samma hem sen jag skilde mig.
Så, av en händelse, gjorde ni två kanske…
Vi två?
Vi är som kvadratroten ur två.
Ett irrationellt tal.
Ett tal som inte kan skrivas som kvoten av två heltal.
Som investerare hatar jag det.
Det följer aldrig ett mönster, det är en icke-repeterande decimal.
Ja, det är geometriskt. Men det är också oändligt.
Det är därför fel uppstår.
Det är ju inte det exakta värdet, utan ett ungefärligt värde.
Du har rätt.
Men det exakta värdet syftar till att identifiera felet,
medan det ungefärliga värdet försöker minimera det.
Precis som jag trodde. Vi hade aldrig en chans.
Du visste redan det här.
Jag ville bara bekräfta det.
-Bara så du vet finns det ingen återvändo. -Okej.
Det gröna har sålt slut nu.
Strunta i det.
Vad är vinet till för? Jag antar att du inte ville dela det med mig.
Precis. Det är till nån annan. Vi ses senare.
-Hade ni två en ekonomisk transaktion? -Ursäkta?
Nej, inte alls.
Vi bara beslöt att byta hem med varann, det är allt.
Varför frågar du?
Den Noh Ki-jun jag känner är liksom inte snäll mot nån.
-Är det sant? -Ja.
Folk tenderar att tänka tvärtom om honom för han har skilt sig tre gånger.
Visst, jag är säker på att det finns en viss bias…
Men det är inte för att han är tanklös.
Han är överdrivet ansvarsfull.
Han är rädd att den andra personen kanske är olycklig på grund av honom.
Eller blir olycklig.
Det blev hans signum och därför är han ensam, precis som hans namn säger.
Han sätter upp väggar för han är medveten om det här.
Men se på honom nu.
Hursomhelst, välkommen!
-Ni två är verkligen bästa vänner. -Ja, det är vi.
Det är rätt hett! Går det bra?
Jag ska gå nu, så att du kan vila. Just det, det här är en välkomstgåva.
-Varsågod. -Tack.
-Njut av den. -Tack.
-Ha det bra. -Följ inte med ut.
Jag kan inte stanna i gråzonen.
Nej.
Jag vill inte det.
ONSAEM KOREANSKA LÄKARHUS
Jisses, du skrämde mig.
Varför står du där som ett spöke och skrämmer folk?
Jag är hungrig. Skynda dig att ge mig middag.
Varför är du så långsam? Skynda dig! Kom upp på övervåningen!
Herregud. Gå du, bara.
Jag väntade mig inte att se dig.
Inte jag heller.
-Var du här för att träffa mr Noh? -Ja. Du då, ms Jeon?
På ett sätt kom jag för att göra upp.
Löste du allt?
-Ja, helt och fullt. -Det är bra.
Vill du dricka den här med mig?
Eller kanske inte, eftersom jag inte förvarnade 24 timmar före.
Nej.
Du är alltid välkommen, 24 timmar per dygn.
Vilken lättnad att höra dig säga så.
Ska vi gå?
Varför är soppan så salt?
Varför är det här så smaklöst?
-Lyssnar du på mig? -Ja, det gör jag.
Varför svarar du inte, då?
För att vi är skilda nu.
Från och med nu måste du krydda din egen mat
och se till att tugga ordentligt.
Nu börjar hon igen.
Förkläden…
Ett förkläde.
Två förkläden.
Tre förkläden.
Fyra förkläden.
Fem förkläden.
Sex förkläden.
Sju förkläden.
AKTUARIE NOH KI-JUN SOVER DU?
INTE ÄN, JAG GICK PRECIS OCH LADE MIG
MR AN VAR…
AKTUARIE NOH KI-JUN
-Hallå? -Jag väckte dig väl inte?
Nej, inte alls.
-Vad har du på hjärtat? -Jag ville bara veta om sängen är skön.
Den är jätteskön.
-Jag undrar… -Jag undrar…
Säg du först, ms Kang.
Du frågade om du var en fegis i ms Woos fall.
Om du var en fegis, då är jag än mer fegis.
Varför tänker du så?
Att möta sanningen är för svårt, så jag har alltid försökt undvika den.
Och det är lika för ms Seon-hee.
Jag antar att jag ville undvika saker för jag ville inte oroa mig för henne.
Det är naturligt att tänka så.
Så länge som dina känslor är äkta, är det allt som betyder nåt.
Sen…
När du sa att du inte ville vara i gråzonen…
Kan jag anta att vår relation nu är närmare fyra än tre?
För jag skulle jättegärna vilja det.
Jag med.
Jag strävar efter att minimera felmarginalen framöver.
"Felmarginalen"? Hur planerar du att göra det?
Jag måste samla in mer data om Kang Han-deul.
Ms Kang?
Det är ett sånt svar som en duktig aktuarie skulle ge.
Precis.
-Så vad vill du ha på din toast imorgon? -Vad du än vill ha, ms Kang.
De kan lika gärna dejta.
Vad håller de på med? De beter sig som barn.
De är mer försiktiga just för att de inte är barn.
Är det så? Allvarligt talat var jag förvirrad.
Jag ville kolla och försäkra mig. Det var därför jag fortsatte fråga.
Fråga vad?
"Vad är den här kvarvarande känslan jag har?"
Men det visade sig vara illvilja. Ingen ånger eller kvardröjande känslor.
Jag förstår.
Jag menar det.
Säg inte att du är trevlig för att jag är din chef.
Säg inte att du tyckte att jag visade bra sociala färdigheter.
Nej. Inte alls.
Spara den här så att vi kan dricka den nån gång.
-Ska vi gå? -När vi har lyssnat på en låt.
Noh Ki-jun och An Jeon-man ska skugga maken.
-Ja, sir. -Och ni två besöker ms Woo igen.
Hon kanske ger er en ledtråd.
-Ja, sir. -Vänta.
-Jag har möte med ett partnerföretag. -Har du?
-Jag besöker henne själv. -Okej, gör så.
Kom ihåg att vi gör det här för att utveckla en bra produkt.
Så tro på er själva och säg: "Jag kan göra det!"
Jag kan göra det! Jag är stark!
Jag är stark!
Jag är värdefull bara för att jag existerar.
Jag…
Tusan också.
-Vi delar upp oss nu. -Okej.
-Lycka till. -Lycka till.
-Han-deul. -Ja?
Mr Park måste ha en affär för att vi ska slutföra vårt uppdrag, va?
-Tycker du inte att det är konstigt? -Jo, det är konstigt.
Men vi lurar honom inte att ha en affär för att slutföra uppdraget.
Och om han verkligen hade en affär, borde de skilja sig.
Och om han inte hade det?
Då fullföljde han sin "minimiplikt" som make,
så vi måste övertala ms Woo.
Det är inte lätt för nån i hennes ålder att skilja sig och börja om.
Men att vara gift innebär inte bara att fullfölja "minimiplikter".
Precis.
Men det finns många gifta par som inte ens kan göra det.
Hursomhelst, om han verkligen hade en affär,
oavsett om vi slutför vårt uppdrag eller inte, så hjälper vi dem att skiljas.
Det låter bra.
-Lugna dig nu, så sätter vi igång. -Okej.
-Vi ses senare, Han-deul. -Okej, vi ses.
Ms Woo?
Ma'am?
Ma'am!
Ma'am, vi har setts förut. Jag berättade om dina försäkringsvillkor.
-Du är försäkringsdamen! -Just det.
-Jag är så glad att jag sprang på dig! -Vad gör du här, ma'am?
Åh, jag…
Jag måste be om en tjänst.
VD JEONG JEONG-CHI
-Var är du, sir? -Vad menar du? Jag har ett lunchmöte.
Hurså? Vad är det?
Godkännande av bolaget från Kina, sir. Det tar längre tid än jag trodde.
Vet du inte att inga nyheter är goda nyheter?
-Vi borde ändå kolla upp det. -Vi pratar efter lunch, okej?
-Ja, sir. Vi ses senare. -Okej, njut av lunchen.
Ska vi avsluta vår konversation?
-Det här värmer dig. -Tack, försäkringsdamen.
-Har du ätit än? -Ja, det har jag.
Du borde ha ringt mig. Jag skulle ha hämtat dig.
Jag hade bråttom. Jag var rädd att glömma igen.
Kan du berätta vad det gäller?
Faktiskt…
Orsaken till att jag vill skilja mig…
Har han verkligen en affär?
Om man tänker på hur otrohet
spelar en stor roll i skilsmässor bland äldre…
-Mr Na såg nåt, och det gjorde vi med. -Dr Park ser då ut att vara i toppskick.
Vi går in.
Hörru!
-Okej, då. -Tusan också!
Varför går du upp dit?
Tusan också.
-Du, han är på väg nånstans. -Är det inte under deras öppettid?
Det är det. Så här gjorde han förra gången också.
Nåt är definitivt på gång.
-Varför följer du inte efter? -Se vad du gör!
-Flytta på dig. -Mitt fel.
-Den här sitsen är toppen, förresten. -Visst?
Och om vi tar honom på bar gärning?
Vad säger vi till honom? Att han inte ska bete sig så?
Jag vet inte. Vi kommer på nåt när vi kommer dit.
Hörru.
Sluta. Jag gör det.
Det där gjorde inget.
Skaffa dig en ny bil!
Varför måste han gå och ha en affär?
Det kan inte vara…
SO-JEONG, PRINSESSA, MA'AM
Jag borde ha vetat.
Hon gör mig så orolig att jag går igenom hennes konto.
PARTNERFÖRETAG KONTRAKT
Just det.
Det finns ingen garanti att jag är säker.
SO-JEONG SKA VI ÅKA BORT UNDER LEDIGHETEN?
FINNS DET NÅNSTANS DU SKULLE VILJA ÅKA?
Nu ska vi se.
Jeju…
TREDAGARS HEALING-UPPLEVELSE PÅ ÖN JEJU
VAD HAR DU GJORT NU? JAG ÄR UPPTAGEN, BERÄTTA GENAST
JAG GJORDE INGET FEL VAD SÄGS OM JEJU?
VI KAN PRATA NÄR VI GÅR PÅ OLLE-LEDEN
JAG ÄR PÅ JEJU JUST NU
Tusan också.
FÖRLÅT, ÄLSKLING JAG GLÖMDE BERÄTTA
ÄR DU PÅ VÄG JUST NU?
Varför?
Varför läser du inte?
Jag är en idiot.
Jag är en sån imbecill.
Jag trodde att jag kunde dansa oavsett status, men det här är svårt.
Hur gamla är de här paren?
Paret i mest akut behov av hjälp är i 70-årsåldern.
Då är vals perfekt för dem.
-Vals? -Ja.
Det är lätt för äldre att lära sig.
Ett, två, tre.
Det är nåt med den tretaktsrytmen som gör folk lyckliga.
-Skulle du vilja se? -Nej, jag vill inte se.
Golvet är hårt.
Jag har en klumphjärna, så den är antagligen tung.
Men inte lika tung som bördorna på dina axlar.
Jag kan inte greppa vad lycka är.
Det sägs att gifta sig ger dubbel lycka.
Men att jobba med det här,
har gjort mig säkrare på att det inte är så.
-Förresten… -Förresten?
När jag säger att jag väljer att inte gifta mig,
är folk snabba att säga till mig att jag kommer att bli olycklig.
Och att jag kommer att förbli ensam utan nån vid min sida.
Det är oförskämt.
Men ibland kan jag inte låta bli att lyssna på de kommentarerna.
För jag är rädd att verkligen bli olycklig.
Är det nödvändigt att vara lycklig?
Jag trodde att jag måste dansa för att vara lycklig.
Men vet du vad? Det var inte sant.
Att skörda napa-kål, bli byns ledare och att lära känna dig,
fick mig att inse att det finns andra viktiga känslor också.
Vad sägs om nån du kan ventilera hos när det inte går bra på jobbet?
Eller nån som står på din sida när du talar illa om din chef?
Eller nån som är den första att ringa efter ambulans när du är sjuk?
Vad tror du?
-Vilken charmör du är. -Vad?
Du flirtar lika lätt som du andas.
Du skulle flirta med vilken tjej som helst.
Du borde inte gilla mig.
Jag kan inte låta bli. Om du vet hur man gör, berätta.
-Det var för smörigt! -Vad menar du?
Kärlek…
…handlar om att vara barnslig.
Vart i hela världen är du på väg?
-Hur långt ska han? -Följ efter honom.
SIGNAL VÄNSTER SIGNAL FOTGÄNGARE
Vad gör han?
-Kolla! -Stanna!
Varför?
Jösses, varför skulle han…
Kolla!
-Han rör på sig. -Ja.
Nu kör vi.
-Hej, ms Choi. -Välkommen.
-Du. -Vad?
-Du kom så fort. -Jag kunde inte bärga mig.
-Kom in. -Okej.
Jisses.
Jag antar att han har en affär.
Varför kommer han inte ut?
Vi går in.
Varför går du upp där?
Tusan också.
Vi kan inte gå in. Vad gör vi nu?
-Åh, jösses. -Vad är det?
-Och din rygg, då, dr Park? -Det blir bra. Det här är ingenting.
-Överdriv inte. -Ett…
-Kan du se honom? -Nej.
-Min rygg… -Vad hände?
-Vi går in. -Herregud, min rygg…
-Hallå! -Mår du bra?
-Mår du bra, sir? -Min symaskin. Bra, den är hel.
Tack så mycket.
Förresten, vilka är ni?
-Ta lite te. -Tack.
Tack.
Jag ber om ursäkt för besväret, ms Choi.
Nej, inte alls. Du kom ju hit för en transaktion.
Och du slösade några resor hit för att fel vara kom.
-Jag lämnar er att prata i fred. -Tack.
-Du sa affär. -Vem visste att det var en begagnataffär?
Berätta igen. Är ni från försäkringsbolaget?
Ja, vi jobbar på försäkringsbolaget där ms Woo Seon-hee tecknade försäkring.
Tecknade den där jäkla kvinnan en till försäkring?
Berätta då varför
min frus försäkringsbolag letar upp mig.
-Har nåt hänt min fru? -Nej, det är inte alls det.
Är det inte? Så min fru mår bra?
Ja, givetvis. Vi är inte här på grund av det.
Så varför försöker ni ge mig en hjärtattack?
-Förlåt, sir. -Förlåt.
Glöm det. Vilken sorts försäkring är ni här för?
-Berätta du, som är teamledare. -Nej, gör det du.
-Du skapade den. -Jag dricker te. Jag?
-Du gjorde den, så du… -Säg bara vilken sorts försäkring det är!
-Skilsmässoförsäkring. -Vad? Jag hörde inte. Tala högre.
-Det är skilsmässoförsäkring, sir. -Skilsmässoförsäkring?
Min förbaskade fru… Har hon blivit skvatt galen?
Jag kan inte tro att hon tecknade en skilsmässoförsäkring!
Jag kan inte tro det.
Jag kan inte…
Jag sa ju åt dig att inte skapa en sån produkt, för den skulle inte funka, dr An.
Varför skapa en sån värdelös sak?
Var det inte du som övertalade mig att göra det här?
Är det därför du vill skilja dig?
Jag kan inte tro det. Hur kunde du tro nåt sånt?
-Jag vill inte vara en börda för min man. -Men ändå…
Du har sett min man, så du vet redan
att han är full av energi, inte som jag.
-Ma'am… -Han kanske ser respektabel ut nu,
men han föddes i en fattig familj och vigde sitt liv åt att försörja syskon
och ta hand om sina sjuka föräldrar. Han har genomgått mycket.
Nu är han fri från sina bördor och kan äntligen andas.
Så jag kan inte orsaka att han ska genomgå svårigheter igen för min skull.
Men ändå, ma'am…
Miss, du är fortfarande ung,
så du förstår antagligen inte vad jag säger.
Men gifta par går inte alltid skilda vägar för att de inte älskar varann längre.
Jag vill styra upp mitt liv medan jag fortfarande är klar i huvudet.
Så, snälla försäkringsdam, glöm inte
att ge min man försäkringsutbetalningen som jag får efter 90 dagar.
Nej, ma'am.
Det var inte logiskt från början, men försäkringsutbetalningen är ju din.
Varför skulle du ge den till din man?
Se det som en tjänst till en gammal kvinna.
Ma'am, om ni skiljer er,
är du och din man inte längre familj.
Ni kommer inte bara att bo isär
utan ni kommer också att bli totala främlingar.
När ni hamnar på sjukhus är ni inte längre varandras förmyndare.
Om en av er råkar ut för en olycka, kommer inte den andra att kontaktas.
Du lämnar för familjens skull, men ni kommer inte att vara familj längre.
Förstår du?
Min Seon-hee har demens.
Jag förstår.
i traditionell koreansk medicin.
-Så hur skulle jag inte kunna veta? -Såklart, sir.
När Seon-hee började agera förvirrat, letade hon hela tiden efter sin symaskin.
Jag borde ha hittat den tidigare. Det har gått…
hela 50 år…
…sen jag lovade att hitta hennes symaskin efter att ha blivit färdig läkare.
Hon sålde sin mors minnessaker så att jag kunde fortsätta studera.
Det här är min skuld till Seon-hee.
Tror ni att det är för sent…
…att betala min skuld?
-Nej, sir. -Givetvis inte, sir.
Jag försöker göra rätt för mig med henne nu…
…och har skrivit ner allt.
ALTERNATIV FÖR NYTT HEM
SAKER ATT GÖRA FÖR SEON-HEE
Det är inte för sent att göra det.
Du hittade ju till och med hennes symaskin.
Vid min ålder är det alltid nåt nytt.
Jag vet inte hur vi ska kunna flytta…
Jag har tänkt på ett ställe,
men jag har nästan aldrig tid för nåt när jag har jobbat på kliniken.
-Och era barn? -De bor allihop i USA.
-Herregud. -Allvarligt.
Mitt hem är värre än en antikaffär för saker att göra sig av med.
Och att flytta är inte lätt för gamlingar som oss.
-Jag kan inte förmå mig till att försöka. -Men det finns flyttfirmor.
De proffsen vet vad de gör.
-Proffs vet vad de gör. -Ja.
-Varför gör inte du så? -Okej.
Det enda jag nånsin gjorde var att göra det svårt för henne.
Gråt inte, sir. Här.
Ursäkta, men kan ni hjälpa mig? Ni båda är unga män.
Ursäkta?
-Vad menar han? -Menar du med att flytta, sir?
Ja, förstås.
Det är inga problem. Vi ska hjälpa dig med det.
-Ska vi? -Är han där…
Nej, det här är dr An, proffs-flyttgubbe.
-Han är ett riktigt proffs inom flytt. -Japp.
Jag tog examen i att flytta. Jag ska se till att flytten blir smidig.
Vad? Har ms Woo demens?
Ja, hon började visa symptom för ett tag sen.
Det är därför hon ville skilja sig. Hon ville inte bli en börda.
Herregud.
Hon tecknade skilsmässoförsäkring och ansökte om skilsmässa
medan hon ännu var klar i huvudet.
Hon vacklade fram och tillbaka när hon var förvirrad.
Och hennes man hade ingen affär.
Han åkte runt och letade efter hennes ägodelar.
-Vad? Hennes ägodelar? -Hon hade en symaskin,
men hon sålde den för att betala för hans studier.
Hon har letat efter den sen hennes demens började.
Jösses. Världens sorgligaste historia.
Mer rörande än De vise männens gåva av O. Henry.
Herregud!
-Så han hade definitivt ingen affär. -Precis.
Det som är än viktigare är att han aldrig ville skilja sig.
Han bara gav upp och lämnade in papperen för att hon fortsatte att insistera.
Hade vi träffat honom från första början hade det här varit löst.
Vad? Vänta nu lite.
Nam Chang-hee, den tönten. Jag ska… Släpp mig!
-Håll fast honom. -Släpp!
-Håll fast honom. -Lugna dig.
-Släpp, sa jag! -Brusa inte upp.
Hursomhelst, lyckades vi med vårt uppdrag, då?
Tja, saken är den…
Inte än.
-Inte än? -Precis, sir.
Varför inte? De ska ju inte skilja sig.
Vi har ett verkligt uppdrag nu.
Ett uppdrag?
Jag kan inte tro att vi hjälper folk att flytta nu.
Vi gör det här för att utveckla en bra produkt, sir.
-Vad? -Då så. Då går vi.
Det här rummet…
Jisses, vad dammigt det är. Vad gör vi med tvättmaskinen, dr Park?
-Släng den. -Okej.
Jag kan inte tacka er nog.
Det var så lite så. Gå och ta hand om era patienter.
Du kan åka direkt till ert nya hem efter jobbet.
Tack.
Ms Woo, det enda du behöver göra idag är att gå till sångklassen och sjunga på.
Tack, försäkringsdamen.
Skynda dig iväg nu.
Farväl.
Varför öppna och släppa in damm?
-Ska allt det här slängas? -Ja, allt.
Sir, kan jag få akupunktur för min rygg?
Kom tillbaka sen, så får du stark akupunktur.
Skulle det vara okej?
Ha en bra dag!
Jag tänkte att vi kan behöva mer hjälp, så jag ringde Woong-sik.
Woong-sik, till ert förfogande!
Ställ ifrån dig den och hjälp oss.
-Vad gör du, gamle man? Vi alla… -Hörru. Sluta kalla honom gamle man.
-Förlåt, sir. -Den gamle har ont i ryggen.
Vänta lite. Hur borde jag lyfta den här?
-Vi lyfter den ihop. -Tack.
-Se upp bakom dig. -Okej.
Vi lyfter den här ihop.
Jag kan göra det själv. Gå och sopa golvet.
Vi gör det ihop.
-Här. -Vi fixar det här!
Varför är den här så tung?
Ta ner den, tack.
-Ett bäddset av hotellkvalitet. -Det ser nytt ut.
Du har rätt. Det ser rätt dyrt ut.
Det passar inte in i det här huset, med tanke på alla gamla saker här.
Såna här gamla hus har alltid bortglömda saker.
Precis, min mammas hus är likadant.
Men hon säger att jag är den äldsta saken därhemma,
och om jag gifter mig och flyttar, kommer hon att känna stor lättnad.
Hon är larvig.
Är det här nåt vi borde kasta, Han-deul?
Vad är det?
Vad är det här?
Vi hittade dem när vi städade ms Woos rum.
Snälla, titta på dem.
HUR MAN KOKAR RIS
HUR MAN GÖR STEKT RIS HUR MAN GÖR KIMCHI
HUR MAN KRYDDAR BÖNGRODDAR
HUR MAN GÖR BRÄSERADE SVARTA BÖNOR
HUR MAN GÖR OXSVANSSOPPA
Vad är allt…
BRÖLLOPSDAG PENGAGÅVA FRÅN YNGRE SON
40-ÅRIG BRÖLLOPSDAG PENGAGÅVA FRÅN MAKE
PENGAGÅVA FRÅN ÄLDSTE SON DÅ HAN KOM MED SONHUSTRU
PENGAGÅVA FRÅN YNGRE SON NÄR HAN FICK JOBB
PENGAGÅVA FRÅN SON OCH FRU FRÅN USA UNDER SEMESTER
PENGAGÅVA FRÅN MAKE PÅ 60-ÅRIG BRÖLLOPSDAG ATT ANVÄNDAS FÖR MIN ÅLDERDOMSHEMSPLATS
Varför använde hon inget av det här? Varför är hon så dåraktig?
-Var är vi? -Var tror du?
-Det här är vårt hem. -Vårt hem?
Vänta lite.
Vi bor på första våningen.
-Första våningen? -Ja, på första våningen.
Det har varit jobbigt att gå uppför trapporna, va?
Nu kan du röra dig fritt.
Det kommer att vara lätt att använda rullstol här.
Det måste vara lätt, eftersom det är jag som ska rulla den.
-Ja, förstås. -Kom, så går vi in.
Så här ser det ut. Vi går in.
WOO SEON-HEE PARK YOUNG-KYU
Gillar du det?
Det kommer att vara lätt att städa.
-Var är köket? -Köket? Det är här.
Här är det.
Det är så modernt.
Och det är öppet till vardagsrummet. Det känns så tillfredsställande.
Men jag vet inte hur man använder såna saker.
Var inte fånig. Du behöver bara lära dig.
Kom hit.
Kom med mig.
Åh, jösses.
-Jag kan inte fatta. -Du har letat.
Ja, såklart.
Jag var så orolig och trodde att jag hade förlorat den.
Jag vill prova den.
BITTER ENVISHET MEN SÖT FRUKT!
Fokusera bara på dina studier. Och oroa dig inte för nåt.
-Det är jobbigt, väl? -Det kan inte vara lätt att studera.
Bara att se dig studera ger mig styrka.
Jag känner mig redan som frun till en läkare i traditionell koreansk medicin.
Älskling.
Jag är säker på att mamma kommer att förstå mig.
Så se till att betala tillbaka till mig när du är framgångsrik.
Och betala tillbaka med ränta.
Jag lovar att skaffa tillbaka den till dig snart.
-Och jag lovar att du inte ska sakna nåt. -Lovar du?
Se på dina händer.
Herregud, jag kan göra det här med stängda ögon.
Ser du? Jag gjorde det på nolltid.
-Få se. -Vad ska du med ett förkläde till?
Herregud, en man ska inte bära förkläde!
Det sägs att om en person förändras, kommer hen att dö.
Men du verkar ha ett långt liv framför dig.
Jag bryr mig inte om nåt annat, så tänk inte ens tanken att gå nånstans.
Stanna bara här och lev med mig.
Två främlingar som träffas och delar det goda och det onda
är vad som utgör en familj.
Det gör vi.
Den som kollapsar först måste ringa efter ambulans, okej?
Ignorera mig inte, okej?
Lämna mig bara inte.
-Vänta lite. -Vad ska du göra nu?
Herregud.
HUR MAN GÖR STEKT RIS HUR MAN GÖR KIMCHI
WOO SEON-HEE PARK YOUNG-KYU
BEVILJAD
ANSÖKAN
Det var så mycket som hände med det här fallet:
vi skuggade folk, flyttade…
Det är ingenting. Det var en tiger förra gången.
-Det är sant. Ms Kang och jag såg den. -Jag tror dig.
Då så. Vi går på grillrestaurang den här gången.
-Bjud Woong-sik också! -Verkligen?
-Oxfilé! -Biff!
Vem bryr sig, bara det är biff?
Ja, äntligen!
-Men jag såg verkligen en. -Jag sa ju att jag tror dig.
KOREANSK GRILL VÄLKOMNA
Det ser underbart ut.
-Jisses. -Jag är utsvulten!
Vi löste till slut det här fallet också.
Skål för en god-god-god framtid för oss alla!
-God-god-god! -God-god-god!
God kommunikation, god tur
-och goda resultat! -Goda resultat!
Nu kör vi!
För vårt land, våra familjer
-och för oss själva! -För oss själva!
För jeansen vi bär! Må ungdomens eld flamma upp!
Vi gjorde det! Skål, allihop!
-Skål! -Skål!
-Skål, sir. -Drick upp, allihop.
Du gjorde det igen, Noh Ki-jun! Jösses, du är bäst!
-Låt mig servera dig en drink, mr Na. -Det här är inte stort nog.
Ge mig en hink så jag kan blanda alkoholen.
Ta det lugnt, sir.
-Förresten, var är ms Jeon? -Ms Jeon? Hon borde vara på väg hit.
-Hon var tvungen att fixa nåt först. -Jag förstår.
Vi hade inte kunnat göra det utan dig, sir.
Varsågod.
Den här är perfekt tillagad.
Det är tillagat. Ät.
Det är så gott. Ät.
Kom igen.
-Du äter bara oxfilé. -Jag gillar nötrevbensspjäll med.
Vad sägs om en till portion jumborevbensspjäll
och en till portion mellangärde?
Beställ vad du vill.
Bara en portion? Beställ mer, ms Joh.
-Ja! -Ta god tid på dig att äta.
Ge mig det där.
Du kan inte förmå dig att se mig äta grillat…
Glöm det. Njut.
Alla borde turas om att grilla och äta.
Ge mig, jag kan grilla det. Förlåt. Jag borde ha grillat från början.
-Han är bra på att grilla. -Ja.
Tack.
Hörni, efteråt kan vi ju gå på karaoke-bar!
-Jag hänger på! -Jag hänger på!
Jag behöver sjunga ut ikväll. Vad ska jag sjunga?
-"Shintobuli"! -"Shintobuli"!
Hörni, jag fick 100 poäng förra gången.
Vi går nu.
-Skynda er. -Bowling?
Ni ser inte ut att ha nåt bättre för er.
-Hej! -Ms Jeon!
Hej, ms Jeon. Varsågod och sätt dig här. Kan vi få sätta en till person här?
-Varsågod och sitt här. Jag ska bara… -Vi måste avsluta team-middagen här.
-Snälla ni, gå hem med er. -Ursäkta?
Om det är för att vi beställde för många nötrevbensspjäll,
delar vi på notan.
-Dela. -Betala 20 000 won var.
Det är inte det.
Från och med idag är insatsstyrkan,
upplöst.
EXTRA TACK TILL PARK YOUNG-KYU OCH CHA MI-KYEONG FÖR GÄSTSPEL
Jag är från granskningsteamet.
Vi har sett dataläckage från ms Kangs dator.
-Vad? -Skulle Han-deul ha läckt information?
Det är helt ologiskt.
Sluta slösa tid och gör er redo för att återgå till era team.
Så vi ska bara sitta och inte göra nåt?
Skilsmässoförsäkringens och insatsstyrkans öden är på spel.
Tusan också.
Jag undrar om insatsstyrkan vet
vad den mäktiga Jeon Na-rae har pysslat med bakom kulisserna.
Jag hoppas att valet du gör inte leder till nåt värre.
Undertexter: Martina Sundberg