ALLA KARAKTÄRER, ORGANISATIONER, OCH PLATSER ÄR FIKTIVA
FILMNING AV BARN-SKÅDESPELARE ENLIGT SÄNDNINGS-REGLER
Vi går nog längre in bland bergen.
Säkert att GPS:en inte funkar här?
Mitt batteri dog faktiskt för en stund sen.
Ditt, då?
Hade jag haft batteri kvar hade jag ringt Ah-young för länge sen.
Men det är dött.
Ja, såklart.
Oroa dig inte. Vi hittar tillbaka. Alla vägar korsar varandra.
-Försök inte imponera nu. -För jorden är rund.
Jag är rädd att vi träffar på nåt skrämmande.
Seriöst? Varför säger du så?
Stå still.
Se den inte i ögonen.
Och vänd den inte ryggen.
Hej, kissen.
"Kissen"?
Rör er inte.
Snäll kisse. Fin kisse.
Ett…
Två…
Säg omelett.
Tusan också!
Spring!
Vart ska vi?
Mamma!
Ms Kang.
Ms Kang, mår du bra?
En tiger! Jag kan inte fatta att jag tog det här mästerverket!
-Jag fotade en tiger! -Ursäkta, men mår du bra?
-Jag fotade en tiger. -Visst.
Hans skägg…
Ursäkta. Är du mr Shin Hyeon-jae?
Känner ni mig?
Vi har faktiskt letat efter dig hela dan, mr Shin.
Har ni?
Jag spanade efter nya ställen att sitta och vänta på.
Tänk att en tiger dök upp på riktigt. Det är ett mirakel.
Tack, sir. Tack vare dig blev vi inte tigermat.
Det är jag som ska tacka er.
Jag agerade faktiskt på ett tips jag fick. Men en tiger in Gangwon-provinsen?
Om jag hade varit ensam,
hade jag inte överlevt tigern, än mindre fotat den.
Ni två hjälpte mig att uppfylla min livslånga dröm. Hur kan jag tacka er?
-Vi måste faktiskt be dig om en tjänst. -Säg det bara, jag gör vad som helst.
Snälla, träffa ms Gu!
Har nåt hänt Mi-rae?
Jag antar att du inte hade en aning.
Tack för kaffet.
Om ni behöver nåt, säg bara till.
-Ja, sir. -Jag går nu.
Så det var därför han var här.
Tack.
-Ms Gu gav oss också en varm dryck. -Just det.
Nu när jag tänker på det, liknar ni två varann.
Ja…
Vi är inte nåt vanligt gift par.
Vårt utseende är ovanligt, och vi söker båda det overkliga.
Jag antar att det var därför vi föll för varann vid första ögonblicket.
-Jag förstår. -Men det var så här det blev för oss.
Min fru tror på tarotläsningar men inte på att vilda tigrar existerar.
Komiskt, eller hur?
Hon tror på saker som inte kan bevisas, men hon kan inte tro på mig,
-för att jag inte kan ge henne bevis. -Men nu kan du bevisa det.
Hon kanske ändrar åsikt om du visar det där fotot.
Nej.
Jag tror att det är för sent. Om jag träffar Mi-rae nu…
Då tror jag att vi skiljer oss.
Om man placerar en katt och en flaska med gift,
som kan gå sönder när som helst, i en förseglad låda,
skulle katten dö eller överleva?
Tja…
-Jag är inte säker. Jag vet inte. -Eller hur?
Man kan inte veta.
Om man inte öppnar lådan.
Jag förstår.
Jag kommer aldrig att veta nåt om framtiden…
…om jag inte träffar Mi-rae.
Jag är rädd…
Men jag ska…
träffa Mi-rae.
Okej.
Det känns som om jag har drömt.
Ja. Jag skulle tro att det var en dröm om du sa det.
"En dröm"?
Du bad mig komma till Gorangae Village genast.
Vad drömde ni två som gör att ni dyker upp först nu?
-Jag glömde att jag ringde dig. -Du glömde?
Det var för att vi sprang på en tiger.
En tiger? Jag förstår. Ni sprang på en tiger.
Varför tänkte ni inte ut en bättre lögn?
Vem tror ni att jag är?
-Seriöst? En tiger? -Det är sant.
Och vi hittade mr Shin Hyeon-jae.
Varför jobbar du så här?
Det finns ingen plan eller strategi. Så impulsivt.
Jag föreslog det, ma'am.
Vi tänkte att vi måste träffa dem båda för att förhindra deras skilsmässa, ma'am.
Varför bad du teammedlemmarna att komma hit?
Jag ringde inte dig, ms Jeon.
Jag är utmattad. Jag kommer att svimma.
-Vi letade överallt men han är inte här. -Han är inte här.
Varför är ms Jeon här?
Varför känner jag mig som en ovälkommen gäst?
Jag tog med henne hit.
Trots allt är ju ms Jeon med i teamet.
Ska vi åka tillbaka?
Det är för mycket, mr An. Vi sover här och åker imorgon.
Jag fattar.
Ni är ett par.
Och vi är ett par.
-Ms Ah-young. Det här är ödet. -Nej, det är det inte.
Jag sover i min bil. Du har haft en lång dag så vila ordentligt.
Här. Tack för den här.
Ni damer kan väl ta huset?
Kom, vi går.
-Vad? -Jag sa: "Kom, vi går."
-Gå vart? -Vi går bara härifrån.
Jag är så trött.
Så där, ja.
Vad håller du på med?
Du ringde mig oväntat, så ge mig nånstans att sova.
Åk tillbaka till Seoul.
Det tog oss 5 timmar hit och nu ska jag åka efter 5 minuter?
Gillar du mig, eller nåt?
-Därför kom jag för att sova med dig. -Tack för det, din skit.
-Vart ska du gå? -Sov, nu!
Jösses, den där skiten.
-Vad är det för fel på mig? -Om du vill bikta dig, gå till en präst.
Jag har inte syndat än, så det är ingen bikt.
Så vad är det, då?
Jag behöver ett råd.
-Välj en. -Välja vad?
Nummer 1: vän-läge.
Nummer 2: människo-läge. Nummer 3: AI-läge.
Nummer 4…
Exman-läge.
-Jag ska sova nu. -Nummer 4.
-Vad gör du? -Oj, jag trodde att du sov.
Jag sover inte bra ihop med andra. Särskilt inte med andra kvinnor.
Jag är ledsen att du fick åka ända hit.
Gillar du det?
Vill du se tillsammans? Där borta…
Nej, inte det.
Gillar du att vara med mr Noh?
Sa vi inte till dig att vi hittade mr Shin Hyeon-jae?
Just det, tigern.
Jag glömde det, eftersom tigern gav ett starkt intryck.
Förlåt, om du blev stött.
-Du ber snabbt om ursäkt. -Jag är snabb i allt.
Jag var snabb i att gifta mig och snabb i att skilja mig.
Jag är snabb i jobbet också.
-Du får allt att se så enkelt ut, ms Jeon. -Gör jag?
Det betyder inte att jag inte ansträngde mig.
Förlåt. Jag menade inte att nedvärdera dig.
Allt är svårt för mig, förstår du.
Det kanske är därför vi inte passar ihop.
-Stickning, menar jag. -Stickning?
Det var för långsamt, slarvigt och ojämnt.
Det är bara besvärligt och frustrerande.
Jag tänker bara göra min vanliga grej och gå till en designerbutik,
köpa det jag vill ha.
Du, då, ms Kang?
-Jag tänker sticka tills jag är klar. -Är det sant?
Det kommer ju att ta lång tid.
Ja, kanske det, men jag kommer att bli stadig efter hand.
Då tänker jag ta det som att du ger upp och ta över det gröna.
Det började när blommorna började vissna och slutade innan bladen ändrade färg.
-Det höll inte mellan oss ens en årstid. -Tid är inte allt.
Kanske inte, men det är ändå viktigt.
Det var intensivt men också skört.
-Det stod inte emot. -Det är sorgligt.
-Ja. Det var inte trevligt för mig heller. -Är du säker på att det är över?
-Ja. -Tycker den andra personen också det?
-Det är i alla fall över för mig. -Du låter säker på det.
-Det var inte lätt att komma hit. -Det är inte lätt för mig heller.
-Jag vet. -Det är därför jag är rädd.
Måste jag ta upp Schrödingers katt igen?
Man måste inte alltid öppna lådan.
Om du fortfarande inte kan öppna den efter att årstiden skiftat,
kom tillbaka då för fler råd.
Jag kommer att välja nummer 1 när det händer.
Det är alternativet du har pratat med.
An Jeon-man.
Vad är det, Noh Ki-jun?
Det är mitt standardläge.
Jösses, vad sent det är.
PLUS GENERAL INSURANCE
PINKOD
K… H…
NYTT MEJL
Vi skippar hälsningarna.
-Ja, ma'am. -Ja, ma'am.
God morgon!
Har ni ätit frukost än?
Jag frågar som din ex-ex-exfru.
Vad är på gång mellan er?
Oss två?
Vi är vänner sen grundskolan.
-Ma'am. -Precis.
Det här är fermenterad rödspätta och hirs,
serverat med kålrullar med napa-kål och ris.
Det är en speciell delikatess i Gangwon-provinsen.
Ät, ms Ah-young.
-Nej, tack. -Öppna munnen.
Seriöst!
-Hur är det? -Det är jättegott.
Visst är det gott?
-Visst är det gott? -Ja.
-Finns det mer? -Det finns mer där inne.
-Hämta mer. -Jag ska gå och hämta mer.
Tack för att ni kom.
-Har ni hittat min man? -Ja.
-Var är han? -Han väntar på bänken vid tallen.
Här borta.
Vi kan bara vänta.
Vi får helt enkelt vänta och hoppas att lådan öppnas.
Och om den öppnas och resultatet blir skilsmässa?
Tja…
Vi ska ge dem fermenterad rödspätta och kålrullar med napa-kål.
-Är det sant? -Visst.
-Det är genialt. -Seriöst?
-Jag vill äta det igen. -Jag är hungrig.
-Jag med. -Ska vi ta lite till?
Jag…
Saken är den…
-Jag såg en tiger. -Vad?
Jag är så trött på den där tigern.
Jag har kommit ända hit, men tigern är viktigare, va?
Vad hade jag förväntat mig?
Jag är så trött på det här.
De kommer nu.
Nedrans. Varför kommer de inte ihop? Gick det fel?
-Har ni pratat ut? -Jag vill ha en skilsmässoceremoni.
Tigrar är viktigare för den där mannen.
-Tack för att ni bekräftade mitt beslut. -Nej, snälla, vänta lite.
Mr Shin, snälla, prata med henne.
Nej, snälla.
-Vad gör du? -Vänta!
Förlåt.
Snälla, ge det bara en chans till.
-Förlåt. -Vad gör du?
-Varför gör du så här? -Jag är ledsen, ma'am.
-Jag är så ledsen. -Vänta.
Jag är ledsen.
Ni två måste släppa ut allt och berätta vad ni tänker,
som andra gifta par. Förlåt.
-Vad är det? Borde vi gå? -Vad händer?
-Gå, bara! -Ms Jeon!
Mi-rae.
Vad är det nu, då? Ska du prata om den där jäkla tigern igen?
Ja, det gäller tigern.
Men…
Jag ville ge dig bevis.
Jag ville bevisa att det du trodde var overkligt faktiskt existerar.
Jag bad dig aldrig att bevisa sånt nonsens.
Jag bara…
Jag ville inte vara ensam.
Du åkte alltid och letade efter nåt annat än jag, som var precis vid din sida.
Jag ville visa det för dig och få din bekräftelse.
Om mina foton blev erkända av människor över hela världen
kanske du också skulle erkänna mig.
Erkänna?
Minns du att du höll ut handen när jag gav upp i Santiago
trots att vi inte hade setts förut?
I det ögonblick som jag tog din hand,
hade jag redan erkänt dig.
Jag litade på att vi skulle gå ihop
genom livet och att jag aldrig skulle vara ensam.
Åh, nej…
Förlåt.
Jag är ledsen att jag har fått dig att känna dig ensam.
Men jag hade ingen aning.
Varför har du inte sagt det här till mig förut?
För jag ville inte medge att jag hade tagit fel beslut.
Du vet att jag är jättestolt, va?
Det här är fermenterad rödspätta och hirs,
serverat med kålrullar med napa-kål och ris.
Här, prova.
-Tack. -Visst.
Det är en speciell delikatess i Gangwon-provinsen.
-Aha, visst. -Skynda dig att prova.
-Skynda dig nu. -Okej.
Äter de det?
Visst är det gott?
Visst är det jättegott?
Det finns en massa, så säg till om ni vill ha mer.
-Åh, sjutton. -Titta.
Jag undrar om du skulle vilja se tigerfotot jag tog?
Få se det.
Vänta.
Ser ni? Han sa tiger.
-Vi såg verkligen en. -Seriöst?
Titta här.
Du är irriterad, va?
Det vet du.
Men det är åtminstone en riktig tiger. Grattis.
-Så är vi… -Jag tror att jag ska åka hem nu.
Vänta lite.
Njuter ni två av…
Det finns ju så mycket mat kvar.
Vi borde uppskatta ansträngningen hos personen som lagat maten,
så vad sägs om att vi äter upp?
Och vi har förberett nåt som ni inte har sett än.
Vi har det klart fort, så ta god tid på er att äta.
-Jag måste… -Nej.
Nej, njut av måltiden.
-Nej, vi måste faktiskt… -Ta god tid på er.
-Vad gör du? -Kom, så går vi.
-Ms Jeon, gå nu. -Hörru.
Kan du stanna lite till?
-Vad är det? -Vad är det som händer?
Det känns som att vi måste göra nåt.
Ser du vad jag menar? Du är hemskt impulsiv.
-Så vi ska bara låta dem skilja sig? -Vad mer kan vi göra för dem?
Tusan också.
Fortsättningsceremoni.
Fortsättningsceremoni?
Ingen skilsmässoceremoni. Fortsättningsceremoni.
En ceremoni för att uppmuntra fortsättning av äktenskap.
En ceremoni för att förnya löften.
Hur är en fortsättningsceremoni?
Kan vi fixa det redan idag?
För mindre än 30 000 won, dessutom.
Det här är så svårt.
-"Herr Byledare." -Ja?
Ms Gu och mr Shin godtog fortsättningsceremonin.
-Har jag nånsin haft såna här dagar? -Såklart.
Jag skulle vilja bära den här buketten och gifta mig igen.
Du kan arrangera dem så här.
Bra jobbat.
Det är så fint.
Vi gör en till.
Låt mig göra det där.
-Det är okej. -Jag gör det.
Jag har uppfostrat nio barn i det här huset.
Det kan vara svårt att tro, men jag hade ett modernt bröllop då.
-Den är så fin! -Den påminner mig om min man.
-Ni två måste vara gifta. -Vad?
-Nej. -Nej, det är vi inte.
"Det är inte ditt fel. Saker händer av en anledning."
Man måste tro på det för att leva tillsammans.
Kan ni gissa vem den olyckligaste människan i världen är?
Det är nån
som inte har nån som hjälper hen upp när hen faller.
Det är därför par bor ihop.
Så att man ska ha nån som lyfter en när man är nere.
-Ja, m'am. -Ja.
Tack, sir.
När jag var gruvarbetare utsänd till Tyskland, var min fru sjuksköterska.
Det här är kostymen jag lät sy upp där till vårt bröllop.
"Glück Auf."
Det betyder "Lycka till och stig upp säkert."
Min fru broderade dit det med hopp om att jag skulle komma hem levande.
Men jag vet inte varför jag behandlade henne så illa på den tiden.
Att säga snälla ord till henne hade inte kostat mig nåt.
Var snälla mot varann medan tid är. Lev inte med samma ånger som jag gör.
Ja, sir.
Var goda välkomna bruden!
Mina damer och herrar,
tack för att ni närvarar i denna fortsättningsceremoni.
Jag kanske går för långt, men som byns ledare skulle jag vilja säga nåt.
Vår by lever genom att omfamna vindarna. Det är inte lätt att odla dessa fält
och skörda våra grödor på en bergssluttning
där temperaturen sjunker.
Vår skörd verkar liten och oansenlig jämfört med grödor som odlas på slättland.
Men våra grödor har rika smaker.
Det är en oväntad gåva från de tuffa jordbruksförhållandena.
Jag insåg när jag började bruka jorden,
att även dimma och frost ingår i jordbruket.
Precis som napa-kål kämpar genom tuffa, stenfyllda fält,
hoppas jag att ni kan fortsätta leva med samma ihärdighet.
-Grattis! -Var lyckliga!
Grattis!
-Ni är så fina! -Grattis!
-Grattis!
Ni ser så bra ut!
-Var lyckliga! -Grattis!
De två kommer väl att hålla hand igen och fortsätta som reskamrater?
-Jag tror att det är bra. -Vad är bra? Att vara tillsammans igen?
Det är bra att du kan vara osäker.
Så att du känner dig fri men bestämd samtidigt.
Att ha en partner som kan hålla dig stadig även när du känner dig vilsen…
Det är nåt som bara de lyckligt lottade får uppleva, eller hur?
Nu tar vi ett foto för att föreviga tillfället.
Ett, två, tre.
-Kom igen nu. -Nej, tack.
Kom, bara.
Jag har inte sagt det här till dig förut, men när jag räckte ut handen till dig,
var jag faktiskt nära att ge upp, för det var för jobbigt för mig.
Jag gav mig ut på stigen med halvhjärtat mod.
Det enda som fick mig att avsluta resan var att jag träffade dig.
Det är överraskande.
Jag trodde att du var äventyrlig eftersom du letade efter tigrar.
Saken är den…
För att vara ärlig…
Jag…
Jag är en mes.
Jag bara spelade.
-Minns du milstenen med kammusselskal? -Såklart.
Det var där jag låg och grät på marken.
Säker resa.
Det hängde skor från eukalyptusträdet.
Vi undrade hur nån fick upp dem högst upp.
"Välkommen."
-Det som klottrats på väggen på koreanska. -Ja, minns du?
Såklart jag gör.
Det fanns nedklottrade ord på väggen på en massa olika språk,
men du fann det.
Hur kunde jag glömma det?
Det är våra egna minnen, som bara vi delar.
Precis. Det är våra hemliga koder.
Vi kommer att minnas…
…den här stunden också, väl?
Det gör vi redan.
Lova mig en sak, bara.
Spara inte ut skägg. Jag bryr mig bara om utseende.
Tack.
Du verkar i desperat behov av att fly.
-Kan du hjälpa mig att fly? -Givetvis.
Ta mig då till ett hotell inom en tiominutersradie.
-Ursäkta? Vad? -Jag behöver stupa i säng.
Är du säker på att fortsättningsceremonin kostade mindre än 30 000 won?
Ja, alla byborna hjälptes åt att förbereda den.
Papperet för att göra konfetti kostade 2 700 won.
Barnens snacks kostade 7 800 won. Ytterligare dryck kostar 16 200 won.
Så vi spenderade totalt 26 700 won.
Så vi har 3 300 won över. Bra.
-Vill du ha tillbaka växeln? -Vad kan jag göra med de pengarna?
Om du har tur kan du få en hel måltid i en närbutik.
Två triangel-gimbap för priset av en och en kaffe.
Behåll växeln. Vi ska äta ihop.
Jag kör den här gången. Du körde ner hit.
Det är rimligt.
Ett, två. Nu kör vi.
-Gör det inte. -Lämna det åt oss.
Vi ska packa ihop allt här, så ni kan gå nu.
Han har rätt, Han-deul. Du och mr Noh kan gå.
-Och ms Jeon? -Hon och mr An åkte precis.
Vi tar hand om resten här.
Kom, så drar vi. Det känns som om vi är i vägen.
Du har rätt. Då går vi, då.
-Vi lämnar er med det här. -Vi ses sen.
Snälla, packa ihop här och ge byborna nåt.
Ditt privata kreditkort? Lön i 1 %-toppen är ju bra.
-Tack. -Varsågod.
-Tack. -Nu går vi.
Okej.
-Hur många stjärnor har det? -Det har tre.
Tre?
Jag fick välja mellan närhet och stjärnrankning.
Jösses.
Annars finns det ett fyrstjärnigt 45 minuter bort.
Ska jag köra till Seoul?
-Trestjärnigt hotell får det bli. -Så bra, då.
Tarotläsningen visade sig vara sann. Minns du hur den förutspådde vår succé?
Åh, det var faktiskt…
-Det var inte det jag frågade om. -Ursäkta?
Var det inte?
-Vad var frågan, då? -Det säger jag inte.
Seriöst?
Jag berättar för dig när resultaten kommer.
Seriöst…
Nej, vänta. Om jag lyckas, berättar jag för dig då.
Okej, visst. Hur stor fråga ställde du?
Vi får se om du lyckas eller inte.
Efter en utmattande dag, vad sägs om att varva ner med mig?
God natt.
Hej, lyssnare. Jag är er värd, Park Ji-yoon.
-Varsågod. -Tack.
HASONG NÄRBUTIK
-Det känns varmt ikväll. -Ja, det gör det.
Jag var lite besviken på dig tidigare.
Jag frågar dig som din ex-ex-exfru.
-Vad pågår mellan er två? -Oss två?
Vi är vänner sen grundskolan.
-Ma'am. -Precis.
Strunt samma.
Det här gör mig känslosam.
Stjärnorna lyser starkt.
-Stjärnorna liknar en julgran. -Hur firade ni jul när du var ung?
-Det kändes lite tomt. -Tomt?
Vår familj firade inte jul som man ska.
Det fanns inga glittrande dekorationer. Det var bara lugnt och tyst.
Mina föräldrar hade inget bra förhållande.
Det gjorde mig ledsen när jag var barn, men det är okej nu.
Varför sätter du inte upp ett glittrande julträd i år?
Det känns inte bra, med tanke på situationen hemma.
Det är en mynttelefon.
Den är ju jättegammal.
Jag vet. Jag undrar om den fortfarande funkar.
Den funkar inte.
Hallå?
-Vem ringer du? -Den framtida Han-deul.
Okej. Strunta i mig och fortsätt med ditt samtal.
Hallå?
Hej, det är nutidens Han-deul.
Så…
Lyckades du?
Varför ringer du inte framtida Ki-jun?
Okej.
Jag tar den över, bakom dig.
Ring upp igen.
Hallå?
Hej, Noh Ki-jun.
Kom ihåg idag.
HOTELL EVERROOM
-Var det här det bästa du kunde hitta? -Det ser bättre ut än fotona.
Jag hämtar nycklarna.
-Varsågod. -Tack.
Skulle ni vilja ranka oss?
Vi skippar hälsningsfraserna.
-Visst. Vi ses utanför. -Okej.
Här är ditt kreditkort, sir.
-Ni är klara. -Tack.
GÄSTENKÄT
VARNING FÖR TIGRAR
SER DU EN TIGER PÅ DEULMEORI SKOGSSTIG,
GÅ INTE NÄRA DEN
VAR FÖRSIKTIG OCH TA BARA BEVISFOTON
-Du måste vara sömnig. -Jo…
Slappna av, bara.
"N" är lika med "rs" gånger "fp" gånger "ne" gånger
-"fl" gånger "fi" gånger "fc" gånger… -Vad är det för formel du rabblar nu?
Den kallas Drakes ekvation.
Det är en formel för att räkna ut möjligheten att träffa utomjordingar.
-Finns den formeln? -Det finns formler för allt.
Jösses, vetenskapsmän…
Ännu intressantare är att en vetenskapsman
använde ekvationen för att räkna ut chansen att träffa sin själsfrände.
-Seriöst? Så vad är sannolikheten? -Den är 0,00034 %.
Det innebär i princip att det inte finns nåt som en själsfrände.
Det är inte sant.
Den är ju inte noll.
Jag har tänkt…
Vad tror du om det här?
Den här situationen är ju inte exakt på noll, heller, så…
SIGNAL VÄNSTERSVÄNG SIGNAL FOTGÄNGARE
Vill du bo hemma hos mig?
Bo hemma hos mig.
ETT SÄRSKILT TACK TILL HAN SEON-HWA OCH KWAK SI-YANG FÖR DERAS GÄSTSPEL
Kommer ni till jobbet ihop nu?
Att komma ihop till jobbet innebär att de är mer än vänner, va?
-Vad tror du, mr An? -Hur visste du att det var jag?
Du är jättesöt just nu, vet du det?
Det ska räcka att vara söt.
Jag står inte ut med såna här komplicerade saker.
De har lämnat in ett försäkringsanspråk.
-Vad? -De signerade skilsmässopapperen
och är i rätten just nu!
Vi måste få dem att ändra sig inom fyra veckor.
Skulle du vilja prova parterapi?
Jag ska skilja mig.
Vi skapar oss en känsla för situationen först.
Hur kan du vara så stark?
Hallå? Herregud, ms Choi.
Jag är inte helt säker,
-men jag tror att han har en annan kvinna. -En annan kvinna?
Om vi inte kan stoppa den här skilsmässan…
Försäkringstäckning.
"Den försäkrade måste vara
en vuxen person som just nu inte har en affär."
Vi kan förklara detta kontrakt ogiltigt.
Måste vi verkligen göra det här?
Hon har beslutat att skilja sig och är nog ledsen.
Det måste vi.
För att det här projektet ska lyckas.
Undertexter: Martina Sundberg