Reggel ez szólt a kocsimban.
EGYÉVES LETT!
- Meglepetés! - Jó napot! Hát itt meg mi folyik?
Ma lett egyéves az áttétes rákom!
- Kér tortát, dr. P? - Köszönöm, nem! Konfettitorta!
De tényleg nem kérek. Egy partisapkát azért elfogadok.
- Rendkívül boldoggá tenne. - Nekem is van egy egyévesem.
- Hápogni szokott a kacsáknak. - De cuki!
Csak szerettem volna elmondani,
hogy a CT szerint nem terjedt tovább a daganat.
Stabil az állapota. De a hányingerrel foglalkoznunk kell.
- Jó? - Oké.
A kannabiszterápia hatásos lehet, és Sonya szerint
maga a negyedik stádiumúak támogatói csoportjának legnépszerűbb tagja.
- Szóval... - Éljen a negyedik stádium!
- Éljen! - Igen, ez jó.
És ki mit csinál hálaadáskor?
- A társaim főznek. - Társai? Céget alapítottak?
Nem, poliamóriában élünk. Hárman alkotunk egy párt.
Ez remek. Jól van.
Így legalább többen tudják tölteni a pulykát.
- Vagy... - Milyen kis pimasz! Oké.
- Nagyon élveztem a bulit, de... - Imádom magát, dr. P!
- Köszönjük! - Ugyan!
- Ezt visszaadom. - Nem kell.
- Tartsa csak meg! - Köszönöm szépen!
Na ugye!
SZEX MINDHALÁLIG
KELLEMES ÜNNEPEKET
Te szent isten! Az egy análdugó?
- És a kis barátja! Várj csak! - Ta-dam!
Egy egész análdugó-család!
- Igen. - Papa, mama, baba. Használjátok őket?
Ki szeretné próbálni. Hálaadási meglepi lesz.
Az igen!
Remélem, előétel gyanánt. Ha érted, hogy értem.
Majd légyszi ne a kanapén játszadozzatok a feneketekkel!
Most ott lakom.
Én a fenekét követem.
- Ne! - Meglátjuk.
Boldog rákszülinapot, drágám!
Köszi! Imádlak. Bocs, hogy nem ehetem meg ezt a gyönyörű tortát.
Semmi jót nem ehetek.
Oké, húzok is el. Megjött.
- Nem gond? - Megszerettem a folyosót.
Teljesen ellazít a fénycsövek zúgása.
- Köszi! Mindened megvan? - Naná!
Szia! Már vár téged.
Oké. Te mit fogsz most csinálni?
- Mi fogok csinálni? - Igen. Sosem beszélgetünk.
- Gondoltam... - Beszélgethetnénk erről?
Felhívom a kórházat, hogy leordítsam őket, amiért nem valós számlákat küldenek,
pedig csak a biztosítótól várják a pénzt. Utána pedig elkezdek lakást keresni,
amit kiadnak nekem bevétel vagy pénz nélkül is.
Aztán ha a szervezetem vevő lesz rá,
még jobban beszívok, hátha attól megfeledkezem minden bajomról.
Akkor mozgalmas estéd lesz.
Igen, abszolút.
Oké.
Boldoggá teszed őt.
Oké, ketyeg az óra, még egy óráig lesz elemében, menj!
Mesélj erről a növényről, amit a rákszülinapomra hoztál, te mocsok!
Bepánikoltam, és ezt vettem.
- Tetszik? - Gyűlölöm.
Lefolyásmentes cserépbe fogom rakni.
Ez egy könnyezőpálma. Különleges levelei vannak, és könnyű gondozni.
Tudod, mi lesz, ha tovább pofázol a növényről?
Két öntözés között hagyd kiszáradni!
- Fájt? - Igen.
- Fájt. - Kérsz tortát?
Igen, kérek.
Nyald le az ujjamról!
- Ez konfettitorta? - Kuss!
Leveszem a szemkötőt.
Nyald tovább!
Még szép, hogy megjelensz.
Ne most!
Hagyj békén!
Tűnj innen!
Tűnés!
Jól vagy?
Bocs.
Gyerekkoromban molesztáltak, ami miatt...
még soha senki nem tudott kielégíteni.
Örülnék, ha te ki tudnál.
Szeretném megpróbálni, ha te is szeretnéd.
Igen.
Igen. Többször nem mondom, hogy igen, mert a végén még hülyének nézel.
Állj a falhoz, és mutasd a rózsaszín hátsódat!
A sarokba!
Jó hírem van.
Elmondtam neki, hogy szeretném, ha kielégítene. Köszönöm! Megpróbáljuk.
Sonya légzésgyakorlatokkal segít nekem.
Nagyon jól érzem magam, és szeretném, ha karácsonyig kielégítene.
Tisztára, mint egy Hallmark-film. Csendes kéj.
Majd a hegyek felé megy el, hogy ha megy
- Ez az! - A hegyek felé megy el
- Halljuk! - A hegyek felé megy el
Majd a hegyek felé megy el, hogy ha megy
- Kösz, hogy én is csatlakozhattam! - Tudjátok, én mit kérek karácsonyra?
Egy kibaszott parókát, amiben nem úgy nézek ki, mint Bea Arthur.
A biztosító igazán fedezhetné a fekete hajszerkezetre való parókákat is.
Attól én is kielégülnék.
Erre mind vegyünk egy nagy levegőt! Rajta!
És kifújjuk!
Figyi, jó fejnek tűnsz, de mit keresel itt?
Nincs jobb dolgod annál, mint haldokló picsákkal lógni?
- Égő, de nincs. - Igen.
Nincs jobb dolgom.
És szerintem jól illek a csoportba, mert eléggé magam alatt vagyok.
- Szakítottunk a barátommal. - Menjen a picsába!
Nikki csodás színésznő.
Már nem. Vagyis nem tudom. De legalább nem vagyok rákos, mert az tök szívás.
Oké, ma új dolgot próbálunk ki.
Elő a füzetekkel! Írjátok vagy rajzoljátok le, mitől féltek!
- Oké. - Otthon is dolgozzatok rajta a héten!
Lássatok hozzá!
Mit írsz?
Mit keresel itt?
Furán viselkedsz. Szükséged van rám.
Steve elvitt pszichológushoz,
aki azt mondta, ha többször elmesélem, mi történt velem, akkor túlléphetek rajta.
De nem akarok Steve előtt beszélni róla.
- Akkor mondd el nekem! - Hisz ismered a történetet.
Az elejétől a végéig még nem hallottam.
Leírtam. Felolvashatom neked.
„Azon a nyáron, amikor betöltöttem a hetet, anyám új barátja molesztált.
Gazdag fickó volt. Flancos órát viselt, ami nagyon tetszett anyámnak.
Floridába vitt minket. Az indulás előtti éjszakát a lakásában töltöttük.
Az esőben vittük át a bőröndjeinket.
Anya narancslevet kért.
Az ajtóban álltam a nappali, ahol az anyám volt,
és a hálószoba között, ahol a barátja port kevert a gyümölcslevébe az ujjával.
Nem szóltam anyának.
Pár perccel később kiterült.
A barátja orális szexre kényszerített, miközben azt mondta, hogy szeret.
El akartam jönni onnan, de eldugta a ruháimat.
Hozzávágtam egy kefét, és kirohantam a hálószobájából. Haza akartam menni.
Megkerestem anyát, és próbáltam felrázni őt. Mondtam neki, hogy menjünk.
Rövid időre magához tért, és azt mondta, hogy hagyjam aludni.
Utána visszamentem a barátjához, és bocsánatot kértem tőle.”
- Alszol? Ennyire unalmas volt? - Mi? Dehogy. Sírok.
Hogyne sírnék?
Igen, érthető.
Semmi baj.
- Fingottál? - Igen.
Fingottál!
Bocsi!
Stresszfing volt. Gondoltam, úgysem haragszol meg érte a történetem miatt.
Nem, csak fel kell dolgoznom.
De időbe fog telni.
Szerinted meggyógyultam? Azért, mert hangosan kimondtam?
Szerintem hívjuk fel Sonyát,
és keressünk egy pszichológust.
Nem kell.
Itt vagy nekem te.
Mondd, hogy mit!
A lábadat.
Egy ujjal.
A combod belső részét.
- Kérd szépen! - Kérlek!
Jól van.
Megérintheted a combomat az ujjaddal.
A térdemet is.
A lábamat is.
A lábfejemet is.
A lábujjamat is.
A tenyeremet is.
Az ujjbegyemet is.
A mellkasomat is.
A sebhelyemet is.
„Félek, hogy a szeretteim a halálomat várják.
Mert a családom nehezen tudja feldolgozni...”
Olyan hülyén érzem magam. Olvassa, amit írtam, miközben én táncolok?
Felolvassa, amit írtál, te pedig mozogsz hozzá.
Keresd meg, hol lakozik benned a félelem! Menni fog az. Jól van.
„A családom nehezen tudja feldolgozni, hogy haldoklom, de csak lassan.
Néha úgy érzem, eltávolodtak tőlem. De nem hibáztatom őket.
Jó, hibáztatom őket.
De a feleségem nem távolodott el tőlem.
Amiért bűntudatom van. Lassan el kéne engednem őt.
Ha mér az elengedésről van szó, azt hiszem, beszartam. Hali!”
Nagyon jó!
Oké, ki a következő?
Megint terhes vagy, vagy ez még ugyanaz a baba?
- Tudom, hülyeséget kérdeztem. - Mi van? Persze hogy másik baba.
- Hisz már láttad a lányomat. - Tudom.
Megint terhes vagyok.
Ha tovább ontod a babákat, legalább újíts be néhány kismamaruhát!
Mert mind ugyanolyannak tűnik. Mint valami átverés.
Teljesen szét vagy esve.
Még ágyad sincs. Nézz csak ránk!
Itt ülünk a lift mellett, és a folyosón ünnepeljük a hanukát. De most komolyan.
- Jobb lenne, ha... - Oké.
- Tök jó ez így. - Figyelj ide!
Ki is öltöztem.
- Beszélgessünk! - Határokat kell szabnod neki.
- Oké? Komolyan. - Meg fogom próbálni.
Határokat fogok szabni a haldokló legjobb barátnőmnek.
- Tudom, hogy szereted őt. - Persze.
De ez... Azt hittem, csak elviszed pár vizsgálatra.
- Erre feladtad az egész életedet. - Mi?
Hisz szeretted Noah-t.
Sosem csak arról volt szó, hogy elviszem pár vizsgálatra.
- Hát... - Hanem...
Hogy magyarázzam el neked? Tessék!
Ez itt az ő vére a pólómon. Azt sem tudom, mikor lett ilyen.
Minden második pólómon az ő vére van. Már hozzátartozik a megjelenésemhez.
És amikor ezt látom,
arra gondolok, hogy mennyire fogok majd örülni annak, hogy ilyen.
Örülni fogok ennek a vérfoltnak, amikor már nem lesz velem.
Tudja, hogy mit teszel érte?
Megfeledkeztünk a legfontosabb dologról.
Jaj, tényleg.
- Oké. - Mehet?
Hanuka, ó, hanuka Égjen hát a menóra
Vigadunk, míg nem üt az óra
Megérinthetlek újra?
Itt.
Oké.
Szeretlek.
Rossz az időzítés?
Ne!
Molly?
- Molly? - Menj!
Siess!
„Anyám barátja volt az első férfi, aki azt mondta, hogy szeret.
Nekem is mondanom kellett neki. Hogy szeretem őt.
Szerintem tudta, hogy ezzel megfoszt a szeretettől.
Mert az érzés összefonódott vele.”
Sajnálom, ez nekem nem megy.
- Én... - Nem baj. Csak vegyél mély levegőt!
Nem akarom olyasmire táncolni, ami 30 éve történt. Ez semmin nem változtat.
- Molly, a lábad! - Nem fogok a lábammal levegőt venni.
Nagyon bedagadt a lábad.
Kurva jó.
Mélyvénás trombózis alakult ki a lábában,
és nem lenne jó, ha ezek a vérrögök a tüdejébe vándorolnának.
Szóval jó nagy adag vérhígítót fog kapni,
és sajnos attól tartok,
hogy pár hétig bent kell maradnia megfigyelésre.
Szeretne... Szeretné, ha együtt lélegeznénk?
Órák óta meg sem szólalt.
- Értem. - Egy kis időre van szüksége.
Hogyne. Senki sem szeretné a karácsonyt kórházban tölteni.
Sajnálom. Akkor én...
Na! Ne már!
Martin Luther King-napra rendbe jössz.
Vagy az elnökök napjára. Lincoln is ezt akarta volna.
Vagy JFK.
Szomszéd Pasi
Ő az. Nem akarod felvenni?
ÖRÖM
Tessék!
Vegyél egyet!
Egészségedre!
Boldog karácsonyt!
A mai este után majd azt mondod:
„Miért nem szilvesztereztem még a kórházban? Mit hagytam ki eddig!”
BOLDOG ÚJÉVET
- Csapassuk! - Drágám?
- Igen? - Én elmegyek.
- Tessék? - Elhagyom a kórházat. Randim lesz.
De ezt nem... Kivel?
A sráccal, akit már háromszor kikosaraztam.
Dantéval. Karatedódzsót üzemeltet Queensben.
És... ebben akarsz menni?
- Igen. Miért? - Csak tökre kár ezért.
Azért vettem ezeket a ruhákat, hogy ebben szilveszterezzünk.
- Oké. - Nem másért.
- Mennyibe kerültek? Kifizetem. - Nem az benne a lényeg.
Öt dollárba fájtak a turiban. Inkább...
- Ki ez a srác? Van valami fétise? - Nem tudom.
- Vagy... - Nem is érdekel.
Azt mondta, szereti, ha kiverik neki, ami nekem is bejön.
- Az jó. - Gyere csak!
Oké, szóval elhagyod a kórházat,
ami amúgy remek ötlet, és kivered egy idegennek?
Igen.
Nem töltenéd inkább azzal az időt, akit szeretsz?
- Fejezd be! - Bocs, de mégis mit művelsz?
Olyan közel kerültetek egymáshoz.
Semmi komoly nem volt. El fogok késni. Jézusom!
Azt várod, hogy ölbe tett kézzel nézem, amint ártani próbálsz magadnak?
Ezért adtam fel az életemet?
- Mondtam, hogy ne tedd. - Azt mondtad, legyek melletted.
Szóval együtt haldoklunk.
- Te nem haldokolsz. - De igen.
- Pedig nem. - Én...
Én nem akartam ezt.
Nem akarok boldog lenni.
Szívesen a lufikat!
Figyelj csak!
Boldog újévet!
Kösz!
Miért hagytad abba?
Elzsibbadt a kezem.
Folytasd!
- Mit csinálsz? - Légzőgyakorlatot végzek.
- Akkor most nem kavarunk? - Nem hallottad, hogy elzsibbadt a kezem?
Hogy verjem ki neked zsibbadt kézzel?
Meddig légzőgyakorlatozol?
Még állok.
Hagyjuk inkább!
- Ez így nem jó. - Ez komoly, baszki?
Igen, komoly, baszki.
Sok sikert a dódzsódhoz!
Igazad volt. Rosszul sült el.
- Sajnálom. - Nem, én sajnálom.
Nem kell boldognak lenned, főleg nem az én kedvemért.
De olyan nehéz.
Folyton pörög az agyam.
Nem tudok másra gondolni.
Akkor ne gondolj másra!
Annyira magam alatt vagyok.
Szerintem csak gyászolsz.
Végre elgyászolod, amit az a férfi tett veled.
Nem.
Meg akartam fogni a kezét, mire ő azt mondta, hogy ne legyek gyerekes.
Úgy is lett.
Nem voltál többé gyerekes.
Ez az! Nagyon jó!
Miért nevetek?
Sonya azt mondta, mindent lehet. Nevethetsz, büföghetsz.
Finghatsz, ásíthatsz. Engedd szabadjára, ami csak jön!
ÁPRILIS
Szia!
- Szia! Csak köszönni akartam. - Szia!
Nyugodtan sétálj tovább!
- Gyönyörű napunk van. - Igen, valóban.
- Hol van Nikki? - A nővérével.
- Jól van, akkor szia! - Még sosem láttalak nappal az utcán.
Csalódást okoztam?
Na szia!
Molly!
- Hé, Molly! - Azt hiszem, elestem.
- Igen, hívok mentőt. - Várj!
- Nem várok. - Fogd már be egy kicsit!
Szeretném, ha tudnád, hogy szeretlek. Szeressük egymást!
- Én is szeretlek, ez nem kérdés. - Szép jövő áll előttünk.
Szeretlek.
- Szeretlek. - Halló? Jó napot!
Sürgősen mentőre lenne szükségem.
- Szeretlek. - Nehezen kap levegőt.
Itt vagyunk a St. James és a...
MOLLY KOCHAN ÉLETE ALAPJÁN
BÁRMILYEN EGYEZÉS A VALÓSÁGGAL CSUPÁN DRAMATURGIAI CÉLT SZOLGÁL
A feliratot fordította: Fekete Márk