‫- NETFLIX מציגה -‬
‫מהר, גאס. מהר!‬
‫אני בא!‬ ‫-קדימה!‬
‫רגע! אל תמהרי ככה!‬ ‫-בוקר טוב, קופי!‬
‫בוקר טוב, דון מנואל! בוקר טוב, דונה קוקה!‬
‫בוקר טוב!‬ ‫-בוקר טוב!‬
‫זהירות, ילדים!‬
‫זהירות, קופי!‬
‫הילדה הזו היא פצצת אנרגיה.‬ ‫-סליחה. מצטער.‬
‫בלונים למכירה!‬
‫סליחה, אדוני!‬
‫סליחה!‬ ‫-תיזהרי, ילדה!‬
‫בוקר טוב, דון וייחו.‬
‫היי, לא ללכלך!‬
‫זהירות, קופי! הוא בורח לך!‬
‫הוא בורח לך!‬
‫היי. זהירות, ילדה!‬
‫אוי, סליחה, אדוני.‬
‫איבדתי שליטה עליו!‬
‫אלוהים!‬ ‫-התחתונים שלי.‬
‫תחתוך את החוט.‬
‫גאס, תחתוך אותו!‬
‫היי, ילדה…‬ ‫-חיקו!‬
‫כל הכבוד, חיקו!‬
‫אוי, לא!‬
‫אויש.‬
‫ננה פטרה.‬
‫תסבירי לי בבקשה‬ ‫למה התחתונים של דון רודולפו‬
‫מתעופפים להם בכל העיירה?‬
‫פשוט…‬
‫בלי תירוצים, קופי.‬
‫מה את מתכוונת לעשות כדי לטפל בבלגן הזה?‬
‫אני יודעת!‬
‫נשתף את כולם.‬
‫אני לא אוהבת שאת מדברת ככה, קופי.‬
‫אמרתי ״נשתף״, סבתא.‬
‫תודה לאל.‬
‫את יודעת שאני לא אוהבת‬ ‫כשאת אומרת ״נצפצף על כולם״.‬
‫כי זה נשמע מגעיל.‬
‫במה נשתף את כולם?‬
‫נאסוף את הזבל… ביחד!‬
‫אני הולך להאכיל את הפרה שלי.‬
‫רואה, קופי? רק את ואני נשארנו.‬
‫לא נכון, טיפשוני.‬
‫לא? אז תגידי, חוץ משנינו, מי עוד נמצא פה?‬
‫חיקו פה!‬
‫היי!‬
‫איזו עיירה שלווה.‬
‫זו האמת לאמיתה.‬
‫כפי שאמרתי קודם,‬ ‫משקיעים עתידיים יקרים שלי,‬
‫הפרויקט הזה הוא מכרה זהב.‬
‫איזו הפתעה!‬
‫מפתיע ביותר.‬
‫אבל אמרת שיש בו יותר מזהב, אדוני.‬
‫דיברת גם על…‬
‫מינרלים, גז טבעי, ואפילו יהלומים.‬
‫איך נשיג את האוצרות הפלאיים האלה,‬ ‫אם יותר לי לשאול?‬
‫על ידי פיצוץ ההר‬ ‫בעזרת טונות של אבק שריפה וחומרי נפץ‬
‫וניצול מרבצי הגז שלו‬ ‫בעזרת סדיקה הידראולית.‬
‫סדיקה הידראולית? שמעתי על זה, אבל…‬
‫אתה לא יודע מה זו סדיקה הידראולית?‬
‫לא, אין לו מושג.‬
‫סדיקה הידראולית, מר ואנג יקירי,‬
‫היא העתיד!‬
‫זה תהליך פשוט ביותר.‬
‫נבצע קדיחה תת־קרקעית לעומק של 5,000 מטרים.‬
‫טק טק טק!‬
‫נזריק לאדמה כמה מיליוני ליטרים של מים,‬
‫שמהולים בהם במתנול, בנזן,‬ ‫אתיל בנזן, ואפילו טולואן!‬
‫ואז נסלק את כל מה שיעמוד בדרכנו.‬
‫ואז ניפטר מכל מה שאנחנו לא צריכים!‬
‫וכך נחטוף מאימא אדמה החמדנית‬
‫את מה שהיא מחביאה במעמקיה!‬
‫תגיד לנו, איפה המקום הזה‬
‫שנשקיע בו?‬
‫ההר הקטן וחסר החשיבות הזה‬
‫- סן חיימה דה לס חייבס -‬
‫נמצא כאן.‬
‫- מינרלים נדירים‬ ‫בגובה 4,745 מטר -‬
‫מה קרה, אימא יקרה?‬
‫מי מכעיס אותך?‬
‫מה זה? למה הפעמונים מצלצלים, סבתא?‬
‫כי דון מנואל‬ ‫קורא לאנשי העיירה לבוא לפגישה.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן. זה מוזר.‬
‫קופי, תביאי לי את השל שלי, בבקשה.‬
‫חיקו…‬
‫חיקו!‬
‫מהר, לפני שהגשם יתחיל לרדת!‬
‫תושבי סן חיימה דה לס חייבס היקרים,‬
‫הזמנתי אתכם לכאן‬
‫כי יש בפי בשורות נפלאות עבורכם.‬
‫הקידמה הגיעה סוף־סוף‬
‫לעיירה האהובה שלנו, כן?‬
‫כה מרגש, בחיי.‬
‫מכיוון שבחרתם בי‬ ‫לראשות עיריית סן חיימה דה לס חייבס,‬
‫סן חיימינוס דה לס חייבאסים יקרים,‬
‫כל שעשיתי היה לפעול למען טובתה‬
‫של העיירה האהובה…‬
‫לא סתם אהובה,‬ ‫של העיירה האהובה והיקרה שלנו.‬
‫היי, גברתי?‬
‫…אחווה אמיתית…‬
‫למה יש את המילה ״חייבס״‬ ‫בשם של העיירה שלנו?‬
‫כי ״חייבס״ משמעה ״סרטנים״,‬ ‫ולפני שנים רבות כל הקרקע הזו‬
‫הייתה מתחת למים.‬
‫מתי? לפני עשרים שנה?‬
‫לא, ילד חצוף שכמותך.‬
‫זה היה לפני מיליוני שנים.‬
‫מיליונים?‬
‫היי, אז בת כמה את בעצם?‬
‫ולכן הגיע הזמן‬
‫שהאוצרות שהיו חבויים בתוך ההר הזה‬ ‫למשך זמן כה רב…‬
‫יהיה שלנו.‬
‫מה?‬
‫על מה אתה מדבר, למען השם, מנואל?‬
‫ההר כבר שלנו.‬
‫והוא האוצר הגדול ביותר שלנו.‬
‫כן, ננה פטרה, כן.‬
‫אבל העניין הוא שההר‬
‫מלא בזהב!‬
‫זה יכול להיות שימושי, נכון?‬
‫והאדונים האציליים הללו‬
‫באו לעזור לנו‬ ‫להפיק את האוצרות הטמונים בהר.‬
‫זכרו, הוא שלנו,‬ ‫אבל הוא יוכל להיות שלנו עוד יותר.‬
‫מה דעתכם?‬
‫לא אתנגד לקצת זהב.‬
‫גם אני לא.‬
‫אוכל להתקין את האומגה שתמיד רציתי.‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫איך אתם מעזים לשקול את זה בכלל?‬
‫תראי, סבתא׳לה,‬
‫אם את רוצה לייצג את האופוזיציה,‬
‫לכי לכנסת.‬
‫ואתה יכול ללכת ל…‬
‫סבתא!‬
‫כמה זמן תיקח הפקת הזהב?‬
‫כמה שבועות ספורים,‬
‫תושבי ״חי בר״ היקרים.‬
‫״חייבס״, לא ״חי בר״.‬
‫זה נשמע לי בדיוק אותו הדבר.‬
‫וכמה כל אחד מאיתנו יקבל?‬
‫ובכן, נצטרך לערוך כמה חישובים,‬
‫להוסיף משתנים, להפחית את הרכיבים השקילים,‬
‫להוסיף אחוז סיכון,‬
‫ולחלק את הכול במספר שחשבתם עליו.‬
‫כן, אני מדמיינת את עצמי‬ ‫בלבוש פאר, פוליקרפו!‬
‫ואיך בדיוק אתם מתכוונים‬ ‫להוציא את כל זה מתוך ההר?‬
‫זה קל מאוד, יקירתי לבנת השיער.‬
‫נשתמש בסדיקה הידראולית!‬
‫היי, רגע אחד.‬
‫קראתי הרבה על סדיקה הידראולית,‬ ‫וזה לא טוב בכלל.‬
‫אל דאגה. זה לא כל כך נורא, ילדונת.‬
‫למעשה, התהליך מאוד ידידותי לסביבה.‬
‫הדבר הכי גרוע שיכול לקרות‬ ‫הוא שתיהרס לכם החקלאות‬
‫שהבקר שלכם יורעל,‬
‫ולגרום לכמה רעידות אדמה.‬
‫אני לא מבין כלום.‬
‫אבל ממש קלות. ממש קלות.‬
‫רק זכרו, תושבי ״חי באסה״…‬
‫תושבי חייבס.‬
‫רק זכרו, יש שני סוגי אנשים בעולם:‬
‫אלה שמשיגים את כל מה שהם רוצים‬
‫ואלה שלא מעזים לנסות אף פעם.‬
‫טוב, אני בנאדם שיודע מה הוא רוצה.‬
‫אבל זכרו, חייבאסים יקרים,‬
‫אני הגיתי את הרעיון הנפלא הזה.‬
‫אז כשאתמודד לתפקיד מושל המחוז,‬
‫אל תשכחו את אהובכם…‬
‫כלומר,‬
‫את מנואל האהוב והיקר שלכם.‬
‫לחיי דון מנואל!‬ ‫-דון מנואל!‬
‫אתה הכי טוב שיש!‬
‫לחיי הרוקנרול!‬
‫אתה תדאג לאינטרסים שלנו,‬
‫ואנחנו נדאג לשלך כאילו היו שלנו.‬
‫רגע!‬
‫רגע! אתם לא יודעים מה…‬
‫דון וייחו!‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫פטרה, יקירתי, לא עכשיו.‬
‫את לא רואה שאני זקן, אפור וחלוד?‬
‫אני חושב שכדאי שאחזור הביתה ואנוח קצת‬
‫כי עבדתי כל היום.‬
‫קוקה, תעזרי לי.‬
‫אני מתחננת בפנייך.‬
‫ולגזול מהבן שלי את ההזדמנות שלו‬ ‫להתמנות למושל המחוז‬
‫בגלל איזה הר?‬
‫אוי, פטרה, את תמיד כזו אידאליסטית.‬
‫טוב. יש לנו דרכים אחרות,‬ ‫אבל צריך לפתוח אותן.‬
‫נכון, חיקו?‬
‫דרכים? לפתוח אותן?‬
‫קדימה. אני מחכה!‬
‫תסביר לי עכשיו, מנואל היקר שלי,‬
‫את כל הטירוף הזה שאתה זומם.‬
‫מה יש להגיד, אימא? אימוש, אימא יקרה שלי.‬
‫רק תגיד לי שאתה לא שוקל‬
‫לפוצץ את ההר כמו שהאנשים האלה אמרו.‬
‫אימא! בחיים לא, אימא!‬
‫הם בקושי ישאירו עליו שריטה,‬
‫קצת פה, קצת שם.‬
‫אף אחד לא ישים לב בכלל.‬
‫אתה נותן לי את המילה שלך? מילה של ילד טוב?‬
‫פעם שיקרתי לך, אימא?‬
‫אני? את מכירה אותי, אימא.‬
‫טוב. אם ככה, אני אישן בשקט.‬
‫לילה טוב, אימא. נוחי לך…‬
‫על משכבך בשלום.‬
‫סבתא, על אילו דרכים דיברת?‬
‫למה צריך לפתוח את הדרכים?‬
‫ועוד משהו,‬
‫למה את מדברת להר כאילו הוא בנאדם?‬
‫ראיתי אותך עושה את זה הרבה פעמים.‬
‫קופי, אני זקנה ועייפה.‬
‫אפשר ללכת לישון?‬
‫אתה רואה, חיקו?‬
‫עוד שאלה בלי תשובה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫על זה שאת מסתירה ממני דברים כשנוח לך.‬
‫קופי, אני מבטיחה לך שיום אחד תביני.‬
‫כן, בטח.‬
‫בדיוק כמו שיום אחד אני אבין‬
‫שאימא שלי עזבה ולא תחזור אליי יותר.‬
‫תן לה זמן, חיקו.‬
‫תן לה זמן.‬
‫קופי!‬
‫גאס, מה אתה עושה פה?‬
‫קמתי מוקדם לבית הספר.‬
‫נו, באמת. אנחנו בחופש.‬
‫נחשי מה? שמעתי רעש והצצתי מהחלון.‬
‫ונחשי מה? ראיתי את ננה פטרה…‬ ‫-ננה פטרה!‬
‫איבדתי אותה בגללך.‬ ‫-למה בגללי? איך אני אשם?‬
‫קדימה.‬
‫דון וייחו.‬
‫סיסמה?‬
‫זו פטרה. תפתח לי, בבקשה.‬
‫מי זו באה?‬
‫זו אהבת חיי.‬
‫די כבר, דון וייחו.‬
‫אין לי מצב רוח לשטויות שלך.‬
‫ההר בסכנה.‬
‫אימנו היקרה?‬
‫אתה יודע שתמיד יש בעולם‬ ‫אנשים רעים וחמדנים.‬
‫אבל הפעם האחרונה שהוא היה בסכנה‬ ‫הייתה כשה…‬
‫חייבים לפתוח את הדרכים שוב,‬ ‫לאחד בין שלוש האבנים,‬
‫ולמצוא את השליח.‬
‫פטרה היקרה שלי, בחיי, גיל זה רק מספר,‬
‫אבל אנחנו זקנים מדי בשביל זה.‬
‫אבל אנחנו שומרי האבנים, דון וייחו.‬
‫היי, על מה הם מדברים?‬ ‫-האבנים? זה לא קשה מדי.‬
‫ברור.‬
‫כלומר, בהנחה שהיא תסכים‬ ‫לאחד את האבן שלה עם האבנים שלנו.‬
‫ותסלחי לי, את זו שיכולה לפתוח את הדרכים.‬
‫אבל לגבי מציאת השליח,‬
‫האמת היא שאני לא מוכן להשתתף בזה.‬
‫אם צריך,‬
‫אני אכנס אל בטן ההר ואמצא אותו.‬
‫את יודעת מה זה אומר, נכון, פטרה היקרה?‬
‫גורלך יהיה כגורלה של בתך, לופיטה.‬
‫ההר תבע אותה לעצמו,‬
‫ומאז ההר‬
‫מחזיק בה.‬
‫חייבים לעשות משהו.‬
‫טוב, את יודעת שאני מוכן,‬
‫אבל אני לא יודע אם היא תהיה מוכנה.‬
‫קופי, מה הם אומרים על אימא שלך?‬
‫קופי!‬
‫חיקו, מהר!‬
‫אנחנו עומדים להתחיל בחפירה עצומה.‬
‫רק צריך להגיע לאתר‬ ‫שישמש כחדר המבצעים שלנו.‬
‫שהוא…?‬
‫מקום שלאף אחד לא אכפת ממנו.‬
‫פטרה.‬
‫קוקה.‬
‫מה אתה עושה בבית שלי?‬
‫אולי איבדתי את הדרך‬
‫והגעתי בטעות לגיהנום.‬
‫למה אתה אף פעם לא מתרחץ?‬
‫ולמה את אף פעם לא מגהצת…‬
‫די!‬
‫…את הפרצוף שלך, כלומר.‬
‫אנחנו שומרי האבנים.‬
‫מה אכפת לי?‬
‫חייבת לשרור בינינו הרמוניה‬ ‫כדי שנוכל לאחד בין האבנים.‬
‫שום דבר ששייך לי לא יתקרב אליו בחיים.‬
‫ההר בסכנה.‬
‫את יודעת את זה טוב מאוד.‬
‫ואני לא צריכה להזכיר לך‬
‫מי אחראי לדבר הזה.‬
‫אנחנו זקוקים לך, קוקה.‬
‫אמרתי לך, פטרה,‬
‫השאיפות הפוליטיות של מנואל הקטן שלי‬ ‫הרבה יותר חשובות מ…‬
‫ננה פטרה, קופי נעלמה!‬
‫היא הלכה להר!‬
‫מה? למה?‬
‫היא יצאה לחפש את אימא שלה.‬
‫מה אתה רואה, כלבון?‬
‫על מה אתה מדבר, חמוד?‬
‫שמענו אותך ואת דון וייחו מדברים.‬
‫הוא אמר שהבת שלך לכודה בתוך ההר.‬
‫ולפני שהספקתי להגיד משהו,‬ ‫קופי וחיקו הסתלקו.‬
‫קוקה, האבן שלך.‬
‫כבר איבדתי את הבת שלי.‬ ‫אני לא מוכנה לאבד גם את הנכדה שלי.‬
‫תני לי את האבן שלך. נו, מהר.‬
‫סוף־סוף.‬
‫לא כזאת קשוחה, אה?‬
‫זה טרילוביט?‬
‫כן.‬
‫מהתקופה שבה סן חיימה דה לס חייבס‬
‫הייתה מתחת למים.‬
‫נו, ו…?‬
‫היחיד שביכולתו לגרום לאבנים האלה‬
‫לעשות את מה שעליהן לעשות הוא השליח.‬
‫אני אצא לחפש אותו.‬
‫פטרה,‬
‫את יודעת שלא תצליחי להגיע לבטן ההר בחיים.‬
‫את זקנה מדי, פטרה יקרה.‬
‫אבל מישהו חייב להביא לשם את האבנים.‬
‫אני אלך.‬
‫קופי וחיקו הם חברים שלי.‬
‫לא, גאס.‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫אבל בלי האבן הם לא ימצאו את הדרך, נכון?‬
‫קודם כול צריך להעביר את האבן לשליח.‬
‫אל תדאגי, ננה פטרה.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫גאס, חכה!‬
‫אל תדאגי, פטרה, יקירתי.‬
‫הילדים חזקים.‬
‫תוכלי לעזור להם בדרך שלך:‬
‫תפתחי את הדרכים עבורם.‬
‫ההיסטוריה חוזרת.‬
‫אימא, הר שלי,‬
‫אני מתחננת אלייך, פתחי את דרכייך‬
‫והרשי לילדים לחפש את השליח בתוכך.‬
‫הם באים אלייך מלאי אהבה‬
‫וכבוד.‬
‫תשמרי עליהם כפי שאנחנו שומרים עלייך.‬
‫הכניסה להר בטח נמצאת פה בסביבה.‬
‫זו הדרך היחידה.‬
‫מה זה?‬
‫חיקו, קר לך, כלבון?‬
‫אתה כחול.‬
‫להיכנס אל ההר הזה ברצונכם.‬
‫אני יכול לקרוא את מחשבותיכם.‬
‫את היא קופי וזהו חיקו.‬
‫ועכשיו אציג את עצמי.‬
‫אני ארנב וטוצ׳טלי זהו שמי.‬
‫אם תרצו שאפסיק לדבר, רק תגידו - לא יותר.‬
‫אתה ארנב מדבר?‬
‫ועוד בחרוזים!‬
‫גם אתה מדבר, חיקו?‬
‫אני מדבר? כן, אני מדבר!‬
‫בדיוק כמוך. ואני לא עושה מזה עניין.‬
‫כמה טוב לשמוע אותך, חמוד.‬
‫אלה לא כשפים.‬
‫סקרנית אישיותכם, והיא זו שלקחה אתכם‬
‫לגבול של רצונכם.‬
‫אני לא מבינה מה הוא אומר בכלל.‬
‫באתי לחפש את אימא שלי. היא כלואה בתוך ההר.‬
‫נזוז, נזוז. נסלול דרכים וגורלות.‬ ‫גבירתי קוראת,‬
‫זה יום טוב להגשמת המשאלות.‬
‫חכו. גם אני בא.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫קחי. ננה פטרה ביקשה ממני להביא לך את זה.‬
‫המכונות בדרך, ורק השליח יכול לעזור לנו.‬
‫הוא בטח יוכל לגלות לנו איפה אימא שלי.‬
‫אלה האב…‬
‫האבנים.‬
‫כן, האבנים!‬
‫אוי, ארנב מדבר!‬
‫והוא מדבר בחרוזים.‬ ‫-מה? גם אתה מדבר?‬
‫מהר, מהר!‬
‫צריך לצאת מייד. דרך יש רק אחת.‬
‫והיא נסגרת לאט־לאט.‬
‫אתה לא בא, טוצ׳טלי?‬ ‫-לא, אני ארנב, לא נחש.‬
‫זה לא הזמן להתבדח.‬
‫מגלה עתידות אני בפופיקו של הירח.‬
‫זה נסגר.‬ ‫-אז קדימה!‬
‫ואו!‬
‫ואו, איפה אנחנו?‬
‫בתוך ההר.‬
‫אני יודע, חיקו.‬
‫סליחה, עוד לא התרגלתי לזה שאתה מדבר.‬
‫חיקו, אתה ירוק!‬
‫אל תדאג, חיקו. זה בטח בגלל האור פה.‬
‫הוא קצת מוזר.‬
‫תעצרו שם.‬
‫מי זה שם?‬
‫מי זה היה?‬ ‫-העץ.‬
‫העץ?‬ ‫-העץ?‬
‫כדאי שתתחילו להתרגל לכל זה.‬
‫אתה לא עשוי מאבן כמו כל שאר העצים.‬
‫למעשה אני היחיד שלא התאבן.‬
‫זה מה שקרה לשאר?‬
‫הם מתים לאט־לאט.‬
‫כל העצים הולכים ומתאבנים.‬
‫וככל שהמכונות קרבות לחיסול היער,‬
‫כך הם מרגישים מאוימים יותר.‬
‫איזה כלב חכם.‬
‫מר עץ, באתי לחפש את אימא שלי.‬
‫ואת השליח.‬ ‫-הבאנו את האבנים האלה.‬
‫אני מבין.‬
‫אני מופתע.‬
‫מעולם לא חשבתי שמישהו‬
‫יחזור כל כך מהר.‬
‫ברוכים הבאים, נושאי האבנים.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אתה בוכה?‬
‫יש זמן לדמעות‬
‫ויש זמן לצחוק.‬
‫כעת אנחנו בוכים,‬
‫אבל אולי עם בואכם,‬
‫נוכל לצחוק שוב.‬
‫קחו. כשתמצאו את השליח שלכם,‬
‫הוא יגיד לכם מה לעשות איתן.‬
‫כדי למצוא…‬
‫אוי, לא! הם הגיעו.‬
‫לא שוב! לא.‬
‫רוצו!‬
‫אתם לא מבזבזים זמן.‬
‫יש שלושה דברים שאסור לבזבז.‬
‫זמן.‬ ‫-כוח.‬
‫וכסף.‬
‫ברוך הבא לעתיד,‬
‫ידידי היקר, המכובד והשמנמן.‬
‫ננה פטרה.‬
‫אני לא מוצאת את גאס בשום מקום.‬
‫חשבתי שאולי הוא עם קופי.‬
‫כרמן, אנחנו צריכות לדבר.‬
‫זה היה שקשוק רציני, אחים שלי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫למה אתם נועצים מבטים? אני כל כך מכוער?‬
‫אתה דוחה.‬
‫סתום.‬
‫אתה נראה כמו חולדה.‬
‫אמרתי לך לסתום!‬
‫הוא אופוסום.‬
‫אני טלקואצ׳ה… ואני גאה בזה!‬
‫תראה, אדוני. תשמעי, גבירתי.‬
‫אני מציג בפניכם את… טלקואצ׳ה,‬
‫חיית הכיס המקסיקנית האחת והיחידה.‬
‫לא חיקוי, לא זיוף.‬
‫כולל זנב קירח‬
‫וכיס בבטן.‬
‫שימושי בכל מצב.‬
‫הביטו! קנו עכשיו!‬ ‫קחו הביתה טלקואצ׳ה משלכם!‬
‫וזכרו, תוצרת מקסיקו היא תמיד איכותית.‬
‫אוי, סליחה.‬ ‫פעם איש מכירות, תמיד איש מכירות.‬
‫אז תגידו, אחים שלי. למה באתם לפה, ילדודס?‬
‫באנו למצוא את השליח.‬
‫ואת אימא שלי.‬
‫עם האבנים האלה.‬ ‫-והדמעות האלה של העץ.‬
‫ואו!‬
‫אתם מוכנים לאללה.‬
‫הו, האבנים המפורסמות‬ ‫שמוצאות את דרכן זו לזו.‬
‫דמעות מעץ האווהווטה.‬
‫מעולות נגד עין הרע.‬
‫וכלב שולואיסקויינטלה.‬
‫ועוד סגול.‬ ‫-סגול?‬
‫עכשיו אני סגול?‬
‫אתם יודעים מה, אחים שלי?‬
‫עדיף שתיכנסו.‬
‫עומד להיות פה בלגן.‬
‫וחוץ מזה,‬
‫נראה לי שיש פה אוזניים לכותל.‬
‫קדימה, ילדודס.‬
‫איך יכולת לאפשר דבר כזה, ננה פטרה?‬
‫לא יכולתי למנוע את זה.‬
‫לא יכולת למנוע את זה?‬
‫הם רק ילדים.‬
‫על מה את מקשקשת? אילו שטויות.‬
‫אני לא מבקשת שתביני, כרמן.‬
‫אני מבקשת שתסמכי עליי.‬
‫שלחת את הבן שלי ואת הנכדה שלך לשם!‬
‫אני לא מאמינה, ננה פטרה!‬
‫במיוחד אחרי מה שקרה ללופיטה ולבעלה, חואן!‬
‫מה עם קצת חמלה,‬
‫כרמן, יקירתי? אלוהים אדירים.‬
‫אני ממש מצטערת, דון וייחו.‬
‫אתה חושב שהחברות האלה יחשבו פעמיים‬ ‫לפני שיהרסו הכול?‬
‫הן יהרסו הכול בשביל כסף.‬
‫הן הורסות קהילות שלמות.‬
‫הן הורגות אנשים!‬
‫אבל כבר הבסנו אותן בעבר, כרמן.‬
‫שוב ושוב, לאורך כל השנים.‬
‫אבל ננה פטרה, האנשים האלה חמושים‬
‫ומוכנים לעשות הכול!‬
‫אני צריכה להזכיר לך?‬
‫חואן ולופיטה מתים.‬
‫לאן את הולכת, כרמן?‬
‫את יכולה להישאר פה‬ ‫ולהמשיך לדבר על השטויות האלה שלך:‬
‫שליחים, שומרים, אבנים קסומות.‬
‫אני הולכת לחפש את הבן שלי ואת קופי.‬
‫מה נעשה עכשיו, פטרה?‬
‫מה זאת אומרת, דון וייחו?‬
‫נלך אחריה, כמובן. אסור שהיא תלך לבד.‬
‫האמיצים מסתערים קדימה ומתים.‬
‫הפחדנים נשארים מאחור ושורדים.‬
‫ותראי, לא נותרו רבים מאיתנו.‬
‫קדימה, זוז. אני לא מחכה עד שתגמור לקשקש.‬
‫תיכנסו. תרגישו בבית, חברים.‬
‫רוצים לראות את האוצרות שלי?‬
‫תסתכלו מסביב.‬
‫סליחה, אחים שלי. אני לא מנקה פה הרבה.‬
‫אני לא מרוויח הרבה בתור שמאן.‬
‫המגף הזה צעד לאורכו של המדבר כולו.‬
‫הכובע הזה התעופף מאפריקה.‬
‫יומן של ילד עצלן.‬
‫התחתונים האלה…‬
‫אם הם רק יכלו לדבר.‬
‫הו, השולואיסקויינטלה נהיה רציני פתאום.‬
‫די, אחי. אל תסתכל עליי ככה.‬
‫אני יודע שאני מכוער בטירוף,‬
‫אבל אתה יודע מי אני?‬
‫אני הפרומתאוס המקסיקני, אחים שלי.‬
‫אני זה שגנבתי את האש מהאלים‬ ‫כדי להעניק אותה לבני האדם.‬
‫זה נכון. גנבתי אותה באמצעות הזנב שלי.‬
‫לכן הוא שרוף כולו. תראו.‬
‫ולכן אני עדיין אוסף דברים בימינו.‬
‫אני כבר רגיל, אבל ממש.‬
‫ומה איתך, חבריקו? אתה יודע מי אתה, נכון?‬
‫כן, אני חיקו.‬ ‫-נכון.‬
‫אני כלב שולואיסקויינטלה.‬
‫אין לך מושג מי אתה, אה?‬
‫תראה, אחי, אני אדבר איתך דוגרי.‬
‫אני אספר לך מי אתה.‬
‫תראה, ילדון.‬
‫זה אתה.‬
‫אתה משתייך לגזע עתיק, חבר.‬
‫זה היה שולוטל,‬
‫אל הדמדומים,‬
‫אדון כוכב הערב והעולם התחתון, שברא אותך.‬
‫״סבא של סבא של סבא רבא שלך‬
‫סבא של סבא של סבא רבא שלך״‬
‫שולוטל ברא אותך משבב‬
‫של עצם החיים.‬
‫לכן אתה כל כך רזה.‬
‫היי!‬
‫״סבא של סבא של סבא רבא שלך‬
‫סבא של סבא של סבא רבא שלך״‬
‫עניין פעוט.‬
‫אתה יצור קסום.‬
‫ואתה מְרַפֵּא.‬
‫בן לוויה לחיים תחת השמש‬
‫ולמתים שבאפלה.‬
‫״סבא של סבא של סבא רבא שלך״‬
‫אני?‬
‫״סבא של סבא של סבא רבא שלך‬
‫סבא של סבא של סבא רבא שלך‬
‫סבא של סבא של סבא רבא שלך״‬
‫וכך הגעת אל העולם.‬
‫כדי להשלים משימתך החשובה!‬
‫אז אתה השומר הקסום שלי, כלבון.‬
‫רגע אחד.‬
‫מה זאת אומרת, ״כלבון״?‬
‫הוא לא פודל צרפתי, יקירתי.‬
‫הוא שולואיסקויינטלה, אחותי.‬
‫אז קצת כבוד, בבקשה,‬
‫למי שיעזור לך לחצות את המיקטלן‬
‫כשיגיע יומך.‬
‫שהוא, כמובן,‬
‫רחוק מאוד, נכון?‬
‫טוב, תודה שהגנת עליי, אבל אנחנו ממהרים.‬
‫תראה לנו לאן ללכת.‬
‫זה תלוי, אחי.‬
‫אתם יוצאים או שאתם נכנסים?‬
‫עולים?‬
‫או יורדים?‬
‫אנחנו מחפשים את השליח.‬
‫אנחנו מחפשים את אימא שלי.‬
‫אולי נלך לחפש את שניהם?‬
‫תקשיבו לי, פרחחים.‬
‫יש שליח?‬
‫כן.‬
‫אבל כדי למצוא אותו,‬ ‫תצטרכו לעבור דרך ארוכה.‬
‫דרך ארוכה מאוד.‬
‫אל בטן ההר.‬
‫זה כמו לצעוד אל מרכז היקום.‬
‫יש אישה?‬
‫כן!‬
‫אבל אני לא יודע אם זו אימא שלך.‬
‫אני מזהיר אותך.‬
‫איך נגיע לשם?‬
‫עליכם לעבור דרך ארוכה.‬
‫דרך ארוכה מאוד.‬
‫אל בטן ההר.‬
‫זה כמו לצעוד‬
‫אל מרכז היקום.‬
‫לאותו המקום?‬
‫באימא שלי.‬
‫אז למה כל המסתורין?‬
‫סתם כדי להישמע מגניב.‬
‫עם יותר סגנון, עם הפקה מושקעת יותר.‬
‫הבנתם?‬
‫מה קרה?‬
‫הם מפוצצים את ההר.‬
‫איך אתה יודע?‬ ‫-כי הוא קסום.‬
‫טלקואצ׳ה!‬ ‫-הוא מת?‬
‫לא, זה מה שהם עושים.‬
‫כשהם בסכנה, הם מעמידים פנים שהם מתים.‬
‫קישטא!‬
‫יאללה, כמה עוד יש ללכת? לאן עכשיו?‬
‫אוי, אל תדבר ככה.‬
‫אתה נשמע כמו טלקואצ׳ה.‬
‫ואת נשמעת כמו דונה קוקה,‬ ‫כולך תקנית ומהוגנת.‬
‫היי!‬ ‫-חברים, מכאן!‬
‫אדוני, שותפיי היקרים,‬
‫כלומר, שותפיי היקרים לי מאוד, יש בעיה.‬
‫האישה עם שיער השיבה עקשנית.‬
‫ידעתי שהיא תהיה.‬
‫אדוני, בעיירה הזו, אני הוא החוק.‬
‫ואם היא תעשה בלגן, אני אעצור אותה‬ ‫באשמת ניסיון לעצור את הקידמה.‬
‫כן? ממש ככה.‬
‫אמרי לי, אישה זקנה, מה הבעיה עכשיו?‬
‫איזה חלק‬
‫מ״לכבד את ההר הקדוש שלנו״ לא הבנת?‬
‫נוכל לשאת ולתת, גברתי.‬
‫מה המחיר שלך?‬
‫כמה את רוצה‬ ‫כדי להפסיק להתנגד לניצול אוצרות ההר?‬
‫המחיר שלי? אני לא מטאטא.‬
‫גברתי, שותפי התכוון לומר, כמובן,‬
‫שבעיירה שלך, את משפיענית.‬
‫היי, אל תעליב את הגברת.‬
‫אני מכבד אותה מאוד.‬
‫אני מתכוון לומר שיש לך השפעה על אנשים.‬
‫ואם את תיכנעי, גברתי, איש לא יתנגד לנו.‬
‫אבל, דון מנואל, אתה הסמכות הקובעת.‬
‫אסור לך לאשר דבר כזה.‬
‫אני חושש שבעל הסמכות שלך‬
‫כבר העביר אלינו את אישורו החוקי.‬
‫אנחנו נספר לכל הקהילה, דון מנואל.‬
‫ואנחנו נתבע אתכם‬
‫על שהשמדתם את משאבי הטבע שלנו.‬
‫התחילו את הסדיקה ההידראולית ואת הפיצוץ.‬
‫יש שני ילדים בתוך ההר!‬
‫את משקרת.‬
‫לא, אני נשבעת.‬
‫את משקרת.‬ ‫-לא נכון.‬
‫דברי אמת!‬ ‫-זו האמת!‬
‫אני לא מאמין לך.‬ ‫-אתה חייב להאמין.‬
‫קדימה, תתאמצי יותר!‬
‫אני לא יודעת מה עוד להגיד לך.‬ ‫-את האמת!‬
‫יש שם שני ילדים, ואחד מהם הוא הבן שלי!‬
‫מנואל, גאס וקופי נמצאים בתוך ההר.‬
‫גאס וקופי?‬
‫וחיקו.‬
‫אני אעשה כמיטב יכולתי לדחות את הקידוח.‬
‫מה אמרת? דבר בקול רם.‬
‫אני משכנע אותם לדחות את התביעה.‬
‫פחדן!‬
‫לא, אני מצטער, ננה פטרה,‬
‫אבל היום עברת את הגבול.‬
‫אמרתי ״עברת את הגבול״? עברת כל גבול!‬
‫תמיד ידעת לדבר יפה, מנואל.‬
‫נראה אם תמשיך להיות רהוט כל כך‬
‫כשקופי וגאס ימשיכו להיעדר.‬
‫זה סיפור אחר.‬
‫מה שעשיתם היום נקרא ״חוסר כבוד לסמכות״.‬
‫אבל בטחונם של הילדים האלה בידיי.‬
‫יש צוות חילוץ שעורך חיפושים באזור.‬
‫עורך חיפושים נרחבים באזור.‬
‫אתה לא מבין כלום, מנואל.‬
‫לא הבנת כלום אף פעם.‬
‫גאס, בוא!‬
‫אני לא יכולה יותר. חם מדי.‬
‫אנחנו במדבר.‬
‫כן, אבל בתוך הר?‬
‫זהירות! מאחוריכם!‬
‫מי אתה? למה אתה עוקב אחרינו?‬
‫אני שפאן.‬
‫ספרו לי, לאן מועדות פניכם?‬
‫ספרו לי לפני שאהרוג אתכם.‬
‫אנחנו מחפשים את אימא שלי!‬
‫יצאנו למשימה!‬
‫ובעזרת האבנים האלה, נציל את ההר!‬
‫האבנים!‬
‫ההר הזה נברא על ידי האלים.‬
‫יש להשמיד אותו.‬
‫על האלים לשלם על בגידתם.‬
‫תברחו!‬
‫חיקו, היית כל כך אמיץ.‬
‫ואו!‬
‫רואה? עכשיו הוא כתום.‬
‫אני יודעת.‬
‫הכלב שלך רדיואקטיבי.‬
‫אמרתי לך, חיקו הוא יצור קסום.‬
‫אתם יודעים שאני שומע אתכם, נכון?‬
‫בואי, נשתה מים כדי שנוכל להמשיך בדרכנו!‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫משהו פשוט…‬
‫לא בסדר.‬
‫קופי!‬
‫נקמה!‬
‫ננה פטרה.‬
‫פטרה, יקירתי.‬
‫הילדה הקטנה שלי.‬
‫לא, קופי!‬
‫לא תוכל לעשות דבר.‬
‫כואב לי בחזה.‬
‫ויש לי סחרחורת.‬
‫חיקו, יש לה חום ממש גבוה.‬
‫את תהיי בסדר, קופי, אני מבטיח.‬
‫אנחנו צריכים משהו. אבל מה?‬
‫תשמור עליה, גאס. אני אמצא את השליח.‬
‫אני בטוח שהוא יוכל לרפא את קופי.‬
‫- בית מעצר עירוני -‬
‫ננה פטרה.‬
‫כרמן…‬
‫זה היה כאילו…‬
‫פדרה פדייה, ספירידיון גרסיה, כרמן לופז,‬
‫אתם משוחררים.‬
‫מישהי שילמה את הערבות שלכם.‬
‫אבל מי?‬
‫פטרה.‬
‫קוקה.‬
‫מה גרם לך לשנות את דעתך?‬
‫אם אנחנו לא יודעות‬ ‫להבחין בין טוב לרע בגילנו…‬
‫המלאכה מרובה. מהר!‬
‫מהר! צריך להזהיר את אנשי העיירה‬
‫מפני כוונותיהם האמיתיות של הרשעים האלה!‬
‫קדימה!‬
‫טוב!‬
‫- אשוב בעוד 10 דקות -‬
‫חיקו…‬
‫הכול מוכן לתחילת תהליך הסדיקה!‬
‫זה הרגע לו חיכינו כולנו.‬
‫הרגע שבו מיליוני‬
‫הקטוליטרים של מתנול ואתיל בנזן‬
‫יתיכו את סלעי ההר‬
‫כך שהמקדחות יוכלו לחדור לתוכו‬
‫כמו סכין חמה שחותכת חמאה.‬
‫המהנדס פרוולר,‬ ‫לא אמרת שישתמשו בכל כך הרבה חומר נפץ.‬
‫בכנות, יקירי, ממש לא אכפת לי.‬
‫היי, פה!‬ ‫-לכו מפה! אתם לא רצויים.‬
‫אלה רוחות על טבעיות!‬
‫אין דבר כזה רוחות!‬
‫אדוני!‬
‫באנו למחות!‬
‫אדוני, אתה בטוח? כי…‬
‫היכונו להזרקה!‬
‫הזריקו!‬
‫קופי…‬
‫נכשלתי, ילדה קטנה שלי.‬
‫חיקו…‬
‫תתעורר, חיקו.‬
‫המסע שלך עדיין לא נגמר.‬
‫היי, אני מכיר את הקול הזה.‬
‫אני זו שקראה לך, חיקו.‬
‫ביקשתי ממך לבוא לכאן.‬
‫מה עם קופי? אני צריך לעזור לה.‬
‫קודם כול, עליך לעזור לנו.‬
‫אני… ראיתי אותך פעם.‬
‫את…‬
‫כן, קופי היא הבת שלי.‬
‫לופיטה!‬
‫״לופיטה״.‬
‫לא שמעתי את השם שלי זמן רב מאוד.‬
‫מה את עושה פה? למה עזבת?‬
‫לא עזבתי, חיקו.‬
‫מעולם לא עזבתי.‬
‫הייתי פה, בתור ערבות,‬
‫אבל בני האדם תמיד חוזרים.‬
‫עם המכונות והנשקים שלהם,‬ ‫עם השאפתנות הטבועה בהם,‬
‫מביאים איתם מוות והשמדה.‬
‫לכו מפה!‬
‫אתם לא רצויים פה!‬
‫לכו!‬
‫חואן! לא!‬
‫חואן!‬
‫לופיטה…‬
‫תשמרי על קופי הקטנה שלנו.‬
‫אסור שזה יקרה שוב.‬
‫בני האדם ינסו להשמיד את ההר בשנית.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫למענה, למען כולם.‬
‫אני אשאר איתך כדי להגן על ההר.‬
‫אבא של קופי… נהרג?‬
‫כן, כי הוא הגן על ההר.‬
‫ועכשיו…‬
‫כל זה קרה כי לא הצלחתי למצוא את השליח?‬
‫לא, חיקו.‬
‫אתה רואה פה את העתיד.‬
‫מה שיקרה בעולם אם לא תשלים את משימתך.‬
‫אבל אני רק כלב שולואיסקויינטלה.‬
‫וחוץ מזה, אני רזה וקטן.‬
‫אתה הרבה יותר מזה.‬
‫אני?‬
‫עליך למהר ולחזור לקופי ולגאס.‬
‫אבל אני לא יודע איך להציל אותה.‬
‫הדמעות, חיקו.‬
‫ומעל לכול, הפתרון נמצא בתוכך.‬
‫בתוך תוכך.‬
‫אבל איך אני אעלה עד לשם?‬
‫בבקשה, עזור לי להציל את קופי.‬
‫את לא באה איתי?‬ ‫-זה לא תלוי בי.‬
‫תשמור על קופי.‬
‫תשמור עליה תמיד, חיקו.‬
‫חייבים למהר, לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫יש לי חבר שיוכל לעזור לנו.‬
‫אוי, לא, אח שלי! מספיק, אח שלי!‬
‫טלקואצ׳ה, אנחנו זקוקים לך!‬
‫חיקו! הבהלת אותי, אחי!‬
‫ברור שאעזור לך, אחי. אני כאן בשבילך.‬
‫תחזיקי מעמד, קופי. נו.‬
‫קחי, תשתי קצת מים.‬
‫חומר הנפץ מוכן!‬
‫קדימה, תזיזו את המכונות האלה!‬
‫נו, קדימה!‬
‫מהר!‬
‫למה אתם מחכים? ימינה!‬
‫ימינה! בדיוק.‬
‫ככה!‬
‫היי, תמשיכו. אל תעצרו!‬ ‫-קדימה!‬
‫אל תפסיקי להאמין, כרמן.‬
‫עדיין יכול לקרות נס.‬
‫למה לוקח להם כל כך הרבה זמן?‬
‫אתה האכזבה הגדולה של חיי.‬
‫אני רוצה שתדע את זה.‬
‫למען ההר!‬
‫כן!‬
‫אתם תקבלו את מה ש…‬
‫קופי זקוקה לך.‬
‫שפאן הרעיל אותה.‬
‫יש לנו את הדמעות של אווהווטה.‬
‫תראה, ההר עומד למות.‬
‫חיקו.‬
‫הדמעות, מהר!‬
‫כן, הינה הן.‬
‫מה עכשיו?‬
‫רגע. המרכיב הכי חשוב.‬
‫חיקו?‬
‫קופי, את בסדר!‬
‫יש!‬
‫עוד חומצה!‬
‫שרדת.‬
‫עכשיו אשמיד את כולכם!‬
‫חיקו!‬
‫לא!‬
‫ונאדו אזול!‬
‫לא מאוחר מדי, נכון, אח שלי?‬
‫לא.‬
‫עדיין לא מאוחר מדי.‬
‫עדיין אפשר למצוא את השליח.‬
‫עשינו כל מה שיכולנו כדי למצוא אותו.‬
‫וגם את אימא שלי לא הצלחנו למצוא.‬
‫נכשלנו בכול.‬
‫המשימה שלכם‬
‫לא הייתה למצוא את השליח.‬
‫המשימה שלכם הייתה ללוות אותו‬
‫כדי שהוא יוכל למצוא את עצמו.‬
‫אני?‬
‫תפוס את מקומך הראוי בסיפור הזה, חיקו,‬
‫והשלם את משימתך.‬
‫האבנים, עכשיו! זה הרגע.‬
‫הם הצליחו!‬
‫הם הצליחו, דון וייחו!‬
‫הטבע מגיב!‬
‫ההר…‬
‫תהרגו אותם!‬
‫תברחו!‬
‫שלא תעזו לברוח, משרתים! תחזרו הנה!‬
‫עצרו! לאן אתם חושבים שאתם הולכים?‬
‫אני משלם לכם המון כסף!‬
‫תחזרו הנה מייד!‬
‫מה זה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫שחררו אותי! אני אדם חשוב!‬
‫אדם חשוב מאוד!‬
‫חרק שכמוך!‬
‫חרקים שכמותכם!‬
‫אני מיליונ…‬ ‫-לא!‬
‫תמות, הר ארור שכמוך!‬
‫לא תוכל להביס אותי!‬
‫- חומר נפץ -‬
‫כפריים עלובים!‬
‫אני לעולם לא חש פחד,‬
‫ולכן אני אדם כה עוצמתי!‬
‫תפסו מחסה!‬
‫לא!‬
‫היום, האדם שוב איים על האיזון העדין שלנו.‬
‫רק פעולותיהם של האמיצים ביותר‬
‫הצילו אותנו.‬
‫עלינו לחלוק כבוד לאומץ של הצעירים הללו.‬
‫ננה פטרה!‬
‫קופי!‬
‫אלה שהפגינו התנהגות מחפירה‬ ‫קיבלו את עונשם.‬
‫אלה שנהגו באומץ מופתי‬
‫זכו לגמולם.‬
‫וכולנו למדנו לקח.‬
‫רק אדם אחד לא שילם על מעשיו הרעים.‬
‫בגדת באנשיך‬
‫ובאדמה שהזינה אותך וסיפקה לך מקלט.‬
‫על בנך להיענש.‬
‫אדוני, אנא ממך, לא.‬
‫הוא בגד בך.‬
‫בך, שומרת האבנים.‬
‫אני זו שכשלתי‬
‫ולא חינכתי את בני כראוי.‬
‫לופיטה?‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫חיקו…‬
‫בוא ותפוס את מקומך,‬
‫וכמו כוכב הפץ את זוהרך.‬
‫בוא.‬
‫חיקו!‬
‫בוא אליי, חמוד.‬
‫אני גאה לומר - הצלחת.‬
‫חיקו היקר, אכן ניצחת.‬
‫אהבה, רעות וחברים,‬ ‫תמיד על החשיכה גוברים.‬
‫הם הצליחו!‬
‫מי שמקשיב לטבע‬
‫לומד לראות באפלה.‬
‫ורק מי שרואה באפלה‬
‫ימצא את הדרך אל האור.‬
‫״שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫אנחנו חולקים את האדמה הזו שלרגלינו‬
‫שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫לכל מקום שאליו תגיע‬ ‫תביא עמך את זרעי השלום‬
‫אספר לכם סיפור קסום‬
‫על כלב שהיה חיית מחמד בתקופה האצטקית‬
‫מאז, הוא היה חבר נאמן, תמיד לצדך,‬
‫מעבר לחיים, הוא הדריך אותנו‬
‫ולאורך ההיסטוריה, רוחו‬
‫ליוותה את אנשינו‬
‫ולכן הוא כאן בשבילכם‬
‫ליהנות, לדמיין‬
‫שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫הוא אוהב לחצות גבולות‬ ‫לשמח את ליבנו‬
‫שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫הוא מפיץ את הרעיונות שלנו בכל העולם‬
‫שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫אנחנו חולקים את האדמה הזו שלרגלינו‬
‫שולו, שולו, שולואיסקויינטלה‬
‫חיקו, חיקו, מקסיקו‬
‫לכל מקום שאליו תגיע‬ ‫תביא עמך את זרעי השלום‬
‫אספר לכם סיפור קסום‬
‫על כלב שהיה חיית מחמד בתקופה האצטקית‬
‫ולאורך ההיסטוריה, רוחו‬
‫ליוותה את אנשינו‬
‫ולכן הוא כאן בשבילכם‬
‫ליהנות…״‬
‫- תודות -‬
‫- תודה לאימא אדמה‬ ‫על ההשראה שהיא נוסכת בנו, -‬
‫- ולאבות אבותינו, להורינו, לסבינו -‬
‫- ולחיים, על שהעניקו לנו את ההזדמנות‬ ‫לראות בעזרת העיניים שבלב. -‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬