Jóval azelőtt, hogy a Rosszfiúk befenyítették a várost,
hekkelve, álcázva, zárat törve, és bunyózva jutva fel az alvilág csúcsára…
élt egy mániákus, legendás tolvaj.
Úgy hívták, Reginald E. Rémiszt.
Rémiszt mindennél jobban szerette a zsákmányt,
de egy tárgy különösen fontos volt számára:
A létező egyik legősibb értéktárgy.
Birodalmak épültek rá, háborúkat vívtak miatta,
croissant-t formáztak róla, A Félhold Amulett.
Idővel rögeszméjévé vált, hogy valaki ellopja tőle, épp úgy,
ahogy ő is ellopta mástól.
Így hát bezárkózott a házába és élete végig
szenvedélyesen csodálta az amulettet.
Halála előtt tett egy végső fogadalmat:
…hogy ha bárki lopni merészel akárcsak egy darabot is a legendás zsákmányából,
azt kísérteni fogja örökre!
A ROSSZFIÚK: RÉMES RABLÁS
Na, skacok, mit szóltok? Ez a tökéletes halloweeni rablás.
Ki akarod fosztani Rémiszt házát?
Öö, na nem! Ez csak egy újabb kamu indok, hogy megijessz minket,
amit minden Halloweenkor eljátszol.
Mikor csináltam én ilyet?
Ellopni egy múmiát Halloweenkor? Remek ötlet, Farkas!
Farkas?
Fogadok, hogy tele van kincsekkel ez a…
Húú!
Meg se szólalj! Ez messze nem minden.
Ááh! Imádom a halloweeni rablás előtti lattét.
Egy szemgolyó?
Berezeltetek! Hát ez csúcs!
És ne feledjük el a tavalyit sem.
Óvatosan!
Ne aggódj, megoldom. Nincs lézer, ami kifogna rajtam.
Megvagy!
Bevettétek!
Na jó, néha előfordul, hogy nem bírok magammal,
de ezúttal jó leszek, ígérem.
Senki nem lopott még Rémiszt házából, de ha összehozzuk ezt Halloweenkor,
azzal megmutatjuk az egész alvilágnak,
hogy nem félünk semmitől.
Nem lenne szórakoztatóbb itthon maradni és brokkolit osztogatni a
gyanútlan kölköknek?
Ó, az annyira mókás. Ott állnak, hogy „Köszönöm a cukrot,
bácsi. Hö? Brokkoli? ” Mire mi: „Húzz innen, ebihal!”
Az amulett tényleg legendás cucc. De a történetek, a mende-mondák…
És mi van, ha Reginald E. Rémiszt szelleme feltűnik?
Azt nem lehet megütni. Tudományos tény.
Jaj, ne már! Ne mondjátok, hogy ti hisztek ebben.
Nem is tudom. A Kerge Kenguruk megpróbálták, és nem látták őket többé.
Az csak pletyka. Lefogadom, hogy felsültek, és leléptek a városból, hogy ne
égjenek akkorát. Skacok, tudom, hogy sokat tréfálkoztam, de ez a szajré túl vonzó a
bohóckodáshoz. Csapassuk?
Ez egy príma rablás lenne.
Az egyetlen, ami jobb egy croissant-nál, az egy ugyanolyan alakú ékszer.
Eljátszhatok egy karaktert, aki nem fél.
Hja, nyilván benne vagyunk.
Ööö… ó, én majd őrködöm a kocsiban, míg átkutatjátok ezt a nem ijesztő,
biztos nem kísértetjárta házat.
Óó, nee! De már én is őrnek álcáztam magam. Asszem maradnunk kell. Sajnos.
Nem kell őr. Gyertek!
Rémiszt szinte egy erődöt épített a tolvajok ellen.
Ez a kapu nem fog kinyílni magától.
Áh. Szerencsés fuvallat.
Úú, Rémiszt lamellás zárat használt, amit jó nehéz feltörni,
de egy hozzám hasonló mackósnak ez bizony meg sem kottyan.
Ééés… nincs wifi. Nem tudom, hogy ide kell-e hekker.
Ide kell-e hekker. Öö, ez a fura visszhang kicikiz?
-Ez a fura visszhang kicikiz? -Ez csak visszhang.
Akkor hogy lehet, hogy te nem visszhangzol?
Te nem visszhangzol.
Gyertek, keressük meg a kriptát, ahol Rémiszt meghalt az amulettel.
Skacok, ez csak egy szobor.
Úúh! Milyen pók nem takarít maga után?
Az emberek feje tök fura. Sose fogom megszokni.
Nézzétek! Ő az.
Áá, ez követ a szemével.
Ez csak optikai illúzió. A kulcsszó az illúzió.
Háhá! És lőn világosság!
Így nem is olyan félelmetes.
Hmm, elkélne itt egy portörlés.
Szellemzongora!
Én csúsztam.
Ez a zene. Nem bírom.
Nincs szellem. Ez egy felhúzós zongora. Tudjátok,
amit csak felhúzol és magától játszik.
Áh, igen, tesó. El se hiszem, hogy megijesztett.
Hé, vigyétek a nagy halat! Rajta több a hús!
Héé!
Ez még a zenénél is rosszabb.
Ugyan, nyugi. Biztos csak bekapcsolt a kazán. Látjátok?
Azt hittem, mi a Rosszfiúk vagyunk,
nem pedig a "Minden egyes kis hangos vacaktól
megijedő fiúk". Koncentráljunk!
Ha Rémiszt tényleg egy kriptában rejtette el az amulettet,
valószínűleg álcázta a bejáratot is. Én azt tenném.
Bár én nem pózolnék egy ilyen képen. Tök gagyi.
Várjunk csak!
A portré.
„Zsákmányt itt az ejt, ki megfejti mit nevem rejt,
Há. Reginald E. Rémiszt. Reginald E. Rémiszt.
-Mi van? -Mi? Mi a baj?
Ó, bocsi. Eszembe jutott valami, és izgatott lettem. Mi van,
ha az E a fazon nevében egy zenei hangot jelöl.
Talán az lesz a kripta titkos kulcsa.
A jazzes melóhoz be kellett épülnöm. Játszom valamit E-vel.
Jazzes meló, ahol az otthagyott szajré épp olyan fontos, mint az ellopott.
Biztos ez vezet a kriptához.
Há-há. Vicces, Farkas. Megígérted, hogy nem fogsz ijesztgetni.
Nem is én csinálom.
Ez magától mozog!
Nem ismerem ezeket a behatolókat.
Veled vagyok. Jaj!
Várjunk csak!
Hé!
A barátom meg akar küzdeni veled.
Dehogy akarok.
Nyugi, bízz bennem! Csak nyugi, csináld!
Éreztem, hogy ebbe a melóba fogok belehalni.
Ez is automata, mint a zongora.
Csupa fogaskerék. Szóval technológia technológia nélkül. Menő.
Hát persze! Rémiszt nem akart itt őrizetlenül
hagyni semmit, ezért olyan dolgokat épített be,
amitől úgy tűnt,
hogy a házát kísértetek lakják.
A legendát, hogy Rémiszt kísérti azokat, akik lopnak tőle,
valószínűleg ő maga találta ki, hogy elrettentse a jövőbeli tolvajokat.
Be kell valljam, ez egy szuper átverés.
Agyafúrt húzás. Kár, hogy mi agyat fúrtabbak vagyunk. Rosszul mondtam.
Nem, tesó. Legagyat fúrtabbak. Nem?
Ez lesz az. Megtaláltuk Rémiszt belső szentélyét. Ez hihetetlen.
Azta!
Az én belső szentélyemben bélgáz van.
Ez elég nagy csalódás.
Menjünk haza!
Ez király rablás volt!
Mondtam, hogy „Ezt kapd ki, fejszés lovag”, mire ti: „Piránya,
olyan bátor vagy és menő és jóképű!
Nem is így történt.
Helló?
Nem látok semmit ebben a ködben.
Úúúú!
Ti loptatok tőőőőleeeem.
-Farkas, azt hittem, kikapcsoltad. -Így volt.
Nem bírtam ki. Boldog Halloweent, Nyúlbélák! Jól berezeltetek.
Nézzétek! Gyönyörű.
Most mi van? Csak nem a tegnap este miatt duzzogtok?
Túl messzire mentél. Nézd, mit tettél velem!
Elloptad az ifjúságom.
Az a bűnök legaljasabbika.
Tudom, hogy rosszak vagyunk, meg minden, de azt hittem,
mi betartjuk az ígéreteinket.
Jaj, ne már! Csak egy picit tréfáltam. Nézzük a végeredményt!
Sikeresen megloptuk Reginald E. Rémisztet.
Úú, nagy szerencséd, hogy kárpótol a zsákmány.
Legalább soha többé nem kell betennünk a lábunkat abba a para-nemnormális házba.
Még most is félsz? Az egész kamu volt. Olyan könnyű rád hozni a frászt.
Igyál egy kávét, az megnyugtat.
Ez elég fura.
Farkas!
Bocsi.
Hé, ti is halljátok a zenét Rémiszt házából, ugye?
Mi? Nem.
Habár eléggé fülbemászó volt. Hogy is szólt?
Á, ne, ne, ne, ne. Tévedsz. Inkább:
Á-áá. Inkább így:
Mint mondtam, meg is van az újabb tökéletes rablás. Cápa…
Mi lenne, ha kirabolnánk…?
Táttáráttátá! -A fogorvost! -A fogorvost!
-Tűk. -Fúrók.
Aranytömések.
De legfőképp azok az apró vizespoharak. Uhh! Imádom a kis kortyokat.
Há?
Olyat aztán máshol nem kapni.
Az az ivóedények Szent Grálja.
Ti tényleg nem halljátok ezt a zenét?
Tényleg? Semmi?
Megint meg akarsz tréfálni minket.
Most nem dőlünk be, miszter.
Lebuktam. Meséljetek erről a fogorvosos melóról.
Először is, kirohasztjuk a fogainkat rengeteg cukorkával…
Nem bírom tovább! Gyerünk! Hol van? Hol van? Honnan szól?
Mi szól honnan? Haver, bekattantál.
Az kizárt. Á-áá. Nem. Nem. Van rá magyarázat. Bocsi. Nem. Nem. Nem. Nem.
Ti nem halljátok?
Jól vagy, Farkas?
Egy kicsit magadra… hagyunk.
Hahó.
Van itt valaki?
Hé, figyu, bocs, hogy elloptam az amulettet.
Figyelmeztettelek. De te mégis loptál tőlem. Most én fogok lopni tőled.
Ez uszonyatos!
Mi van már? Kell a szajré-szundim.
Piránya eltűnt! Dulakodást hallottam, és mikor utánanéztem, csak ezt találtam.
Reginald E. Rémiszt.
A legendák igazak.
Én figyelmeztettelek.
Mit mondtál?
Figyelmeztettelek. Pont ugyanez történt a Kerge Kengurukkal is.
Ó, szegény Piránya. Meg kell mentenünk!
Mióta elloptuk ezt az-az izét, zenét hallok, rémálmaim vannak,
most meg csakúgy eltűnik Piránya?
Nézd, sajnálom Pirányát. Tényleg. De ez a visszaadás?
Ez a bűnözés egyik legnagyobb tabuja.
Ha kitudódik, hogy visszaadtuk a szajrét, a hírnevünknek annyi. Pirányának
-biztos semmi baja. -Segítséééég!
Piránya! Ó, segítenünk kell rajta!
Remélem, ez a szerencsehozó nyúlláb majd elűzi a szellemeket.
Mi ez a bűz?
Egy nyomi nyúlláb? Most viccelsz? Én olyat hoztam,
ami hasznos a szellemek ellen.
Egy fokhagyma-füzért.
Az nem vámpírok ellen jó?
Vámpírok, szellemek, ügyvédek, bariszták, imprósok, hipszterek. Mind egykutya.
Nos, ezt skubizzátok! Úgy hívom, a lidérc-o-méter.
Érzékel minden természetfeletti entitást.
Mentsük meg a barátunkat!
Jó nagy természetfeletti aktivitás.
Hű, tényleg?
Piránya, itt vagy?
Bújj elő, uszonytesó!
Mint az álmomban.
Nézd, ki jött vissza!
Egyél fokhagymát, te roncshalmaz! Vagy ne.
Hé, te rozoga felhúzós bádogdoboz! Maradj a saját súlycsoportodnál!
Hiszek.
Bevált!
Öö, valami közeleg. Öö… a balkonról.
Piránya! Te mégis hogy lebegsz úgy, mint egy szellem?
Hogy engedhetted, hogy Reginald E. Rémiszt elragadjon, Farkas?
Bizonyos rablásokat jobb annyiban hagyni.
A töpszlinek igaza volt. Sérthetetlenek. Távozz!
Fussatok, ha kedves az életetek!
Ha visszateszem az amulettet, megússzuk. És minden a régi lesz.
Még nem tettem vissza szajrét. Rossz érzés. Nagyon rossz.
Óó, helló.
Öö, figyelj, visszahoztam az amulettedet. Nem kell kísértened. Minden oké.
Megdumáltuk?
Beszennyezted a nagyra becsült amulettemet a mocskos kis szőrös ujjaiddal.
Ezért el fogok venni tőled valamit cserébe.
Mit akarsz? Van nálam egy igen menő napszemüveg valahol. Azt megkaphatod.
A csapatodat.
Kígyó! Téged is elkapott? Nee!
Hálós?
Cápa?
Fittyet hánytál a legendára. Fittyet hánytál a fogadalmamra.
-Mi már örökre Rémiszthez tartozunk. -Mi már örökre Rémiszthez tartozunk.
Sajnálom, hogy belerángattalak titeket. Nem hittem, hogy a történet igaz.
Meg kellett volna győződnöd róla, haver!
Elviheted a lelkemet, csak add vissza a csapatomnak
a régi életét! Ők nem ezt érdemlik. Kérlek! Kérlek!
-Túl késő! -Ne! Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne! Kérlek!
Bevetted, haver.
Várjunk! Mi?
Valaki lőjön egy képet! Emlékezni akarok az ábrázatára.
Ezt bevetted, tesó!
Kivoltál. „Ne! Segítség! Most én vagyok a Nyúlbéla!”
Na, ez már tréfa volt.
Ti voltatok? Egész végig? A zene? Az álom? A szellemek? Az lehetetlen.
Igazából egész könnyű volt beadni neked, hogy kísértenek.
Először mikrohangszórókat helyeztünk el a kecóban.
Elhitettük veled, hogy egyedül te vagy, aki hallja a zenét.
De a rémálom. És szellemek voltatok. És Reginald E. Rémiszt?
A rémálommal először gondban voltunk, de Hálós megoldotta.
Virtuális valóság napszemcsi.
Míg te rémeseket álmodtál,
teleraktuk a házat a szabadalmaztatott hologram-kivetítőmmel.
Valósnak tűnik, nem igaz?
Szerénységem megbütykölte a felhúzós lovagot.
Én a rajztehetségemet kamatoztattam.
Látnod kellett volna az arcodat, félős kis Farkas. Ez aztán mindent visssz…
Értem, hogy miért szereted annyira ránk hozni a frászt. De már nem bírtuk tovább.
Megszegted az ígéretedet. Meg kellett torolnunk.
Mekkora erőfeszítés. És mindezt egy tréfáért.
Ez a volt legaljasabb, legfelelőtlenebbül bosszúszomjas,
legpitibb legeslegmenőbb tréfa az egész a világon! Totál bevettem.
Be kell valljam, tetszett. És ha ez nyújt némi vígaszt, sajnálom,
hogy megszegtem az ígéretem, és ijesztgettem. Nem kellett volna.
Ehh. Kedves, hogy feláldoztad volna magad, hogy visszakapjuk a lelkünket.
Remélem, tanultál belőle, Farki.
Mellesleg, az én lelkem háromszor ennyit ér. Nem mintha számítana.
Gyertek, lépjünk le innen!
Hé, ez megy a szememhez?
Mi?
Rémiszt bosszúja! A legenda igaz volt!
Nemes halált érdemelne. Például, hogy hátba szúrja egy kígyó barátja.
Elszalasztottam az esééélyt!
Húú!
Ezt benyaltátok, skacok!
He?
Azt hittétek, megijeszthetitek az ijesztgetés királyát?
Soha!
Nyilván rájöttem, hogy miben mesterkedtek.
BOSSZÚ TERV
Úgy tettem, mintha teljesen kiakadnék,
hogy elmenjetek és békén hagyjatok egy időre, így megkaparinthattam
Hálós laptopját, és kiműveltem magam a hologramokból.
Ti szereltétek fel a cuccot, amivel bepaliztalak titeket.
Te hozzáértél a laptopomhoz?
Ezért most elpusztítalak.
Ugyan már, kedveltek. Csak lépjünk le a szajréval, és legyen elég ennyi.
Skacok, na jó, kezdek félni.