Jóval azelőtt, hogy frászt hoztunk a városra hekkeléssel,
álcázással,
zárak feltörésével,
és felküzdöttük magunkat az alvilág élvonalába,
élt egy mániákus, legendás, ördögi tolvaj.
Reginald E. Rémiszt volt a neve,
és a világon mindennél jobban szeretett rabolni.
És Rémiszt legbecsesebb zsákmánya
a világ egyik legősibb kincse volt.
Birodalmak épültek rá, háborúztak érte, croissant-t formáztak róla:
a félholdamulett.
De idővel rettegni kezdett, hogy ellopják tőle is, ahogy ő ellopta.
Bezárkózott tehát,
és egész hátralévő életét az amulett imádatának szentelte.
És halála előtt végső fogadalmat tett:
ha bárki el meri lopni legendás kincsei csak egy darabját is, azt kísérteni fogja.
Örökre!
A ROSSZFIÚK: RÉMES RABLÁS
Mit szóltok hozzá? Ez a tökéletes halloweeni rablás.
Ki akarod rabolni Rémisztet?
Kizárt! Csak ürügy, hogy frászt hozz ránk, mint minden Halloweenkor.
Tettem én olyat valaha?
Ellopni egy múmiát Halloweenkor?
Remek ötlet, Farkas. Farkas?
- Lefogadom, ez tele van kinccsel. - Bú!
Egy szót se! Még messze a vége.
Imádom a halloweeni lattét!
Egy szemgolyó?
Ezt gyönyörűen bevettétek!
Aztán megtetted tavaly is.
- Vigyázz! - Ne izgulj! Menni fog.
Nincs lézer, ami kifogna rajtam.
Megvan!
Átvertelek!
Oké. Néha tényleg nem bírok magammal, de idén más lesz. Ígérem.
Rémiszt halloweeni kirablásával
megmutathatnánk az egész alvilágnak,
hogy nem félünk semmitől.
Nem jobb móka itthon maradni, és brokkolit adni a kölköknek?
Ó, azt imádom! Előbb örülnek: „Kösz a csokit, uram!”
Majd elhűlnek: „Brokkoli?” Mire mi elzavarjuk őket.
Az amulett tényleg legendás, de a történetek, tanmesék…
És ha Rémiszt szelleme ránk támad? A szellemek ütésállóak!
- Ez tudományos tény. - Ne már! Ti beveszitek ezt a mesét?
A Kerge Kengurukat sem látta senki, mióta betörtek oda.
Pletyka! Biztos elbénázták, leléptek, és a legendával mentik a menthetőt.
Fiúk! Sokszor megtréfáltalak, de ez a kincs nagyon kell. Beszálltok?
Príma rablás lenne.
Egy croissant-nál csak egy drágakő-croissant jobb.
Juhú! Végre eljátszhatom, hogy nem félek.
Nyilván beszállunk.
Én őrködöm a kocsiban,
míg ti átkutatjátok ezt a kísértetmentes szellemtanyát.
Ne már, haver!
Én eleve őrnek álcáztam magam.
Akkor ketten őrködünk. Szívás.
Nem kell őr. Gyertek!
Egy igazi tolvajbiztos erődítmény.
Ez a kapu nem nyitja ki magát.
Szerencsénk volt a széllel.
Lamellás zár. Híresen nehéz feltörni.
De egy magamfajta zárgurunak semmiség.
És nincs wifi. Ehhez a rabláshoz nem is kell hacker.
…nem is kell hacker.
Ez a fura visszhang engem gúnyol?
…a visszhang engem gúnyol?
Ez csak visszhang.
- A te hangod miért nem visszhangzik? - …miért nem visszhangzik?
Keressük meg a kriptát ahol Rémiszt meghalt!
Srácok, ez csak egy szobor!
Takarítsatok magatok után, pókok!
Az emberi fej fura. Sose fogom megszokni.
Nézzétek! Ez ő!
Követ a szemével.
Csak optikai illúzió. A kulcsszó az „illúzió”.
Aha! És lőn világosság!
Így már nem is ijesztő.
Ráférne egy portörlés a helyre.
Kísértetzongora!
- Én megyek. - Megöl ez a zene!
Nem kísértet, csak gépzongora.
Oké? Ha felkurblizod, magától játszik.
El se hiszem, hogy megijesztett.
- Démon, őt vidd! Ő húsosabb! - Hé!
Ez rosszabb a zenénél is!
Nem! Csak a lámpával a kazán is bekapcsolt.
Mi vagyunk a rosszfiúk, nem? Nem ijedhetünk meg a saját árnyékunktól.
Koncentráljunk!
Rémiszt biztosan elrejtette a kripta bejáratát is. Én azt tenném.
Bár sose pózolnék ilyen fotón. Giccses.
Várjunk! A portré.
„A kincs a tiéd nem lesz, míg titkot nevemben nem lelsz.”
Nocsak!
Reginald E. Rémiszt…
- Mi? - Mi az?
Bocs! Volt egy ötletem. Tökre felizgultam tőle.
Mi van, ha az „E” egy zenei hang? Talán épp a kripta titkos kulcsa.
Beépültem egy jazzrablásba, nem? Lássunk egy e-mollt!
Jazzes meló! Az el nem lopott kincs jobb az ellopottnál.
Ez a kriptába vezet.
Vicces, Farkas! Azt ígérted, többé nem ijesztgetsz.
Nem én csinálom.
Ez magától mozog!
Nem ismerem ezeket a rablókat!
Veled vagyok!
Várjatok!
Hé!
- A barátom kihív párbajra! - Dehogy!
Nyugi! Bízz bennem! Csináld!
Tudtam, hogy ez végzetes meló lesz!
Automata, mint a zongora.
Csak egy kupac fogaskerék.
Technológia nélküli technológia.
- Király! - Persze!
Rémiszt holtában is védeni akarta a házát.
A biztonsági trükkjeitől tűnik kísértetkastélynak.
A legendát, hogy kísérteni fogja a rablókat,
Rémiszt találta ki, hogy elijessze a jövő gazembereit.
Meg kell adni, mesteri átverés.
Körmönfont. Kár, hogy mi körmebbfontok vagyunk.
Rosszul mondtam.
Nem, tesó, „körmönfonottabbak”. Vágod?
Ez Rémiszt bűnözői karrierjének belső szentélye! Hihetetlen!
Azta! Az én belső szentélyemben csak szellentés van.
Ez kiábrándító.
Lépjünk innen!
Ez menő rablás volt! Legyőztem a hülye fejszést,
ti meg csodáltátok, mily bátor, menő és szép vagyok!
Nem így történt.
Hahó!
Nem látok semmit ebben a ködben.
Ti loptatok tőlem!
- Farkas nem kapcsolta ki? - De!
Nem tudtam kihagyni! Boldog Halloweent, nyuszikáim!
Ijedős pisisek vagytok!
Nézzétek! Gyönyörű.
Mi? Még mindig orroltok rám a tegnap estéért?
Túllőttél a célon. Nézd, mit tettél!
Elloptad a fiatalságomat!
Az a legocsmányabb bűn.
Tudom, rosszak vagyunk, de a rosszak is állják a szavukat.
Ugyan már! Csak megvicceltelek egy kicsit.
Az eredmény számít!
Megloptuk Reginald E. Rémisztet.
Mázlid, hogy príma volt a szajré.
Így legalább nem kell visszamennünk abba a rémes házba.
Most is félsz? Csak kamu volt.
Túl könnyen berezelsz. Igyál kávét, lenyugtat.
- Ez fura. - Farkas!
Bocs!
Ti is halljátok a zenét Rémiszt házából?
Mi? Dehogy.
Bár elég fülbemászó volt. Hogy is szólt?
Nem. Tévedsz. Inkább…
Nem! Inkább ilyen volt…
Szóval találtunk egy új tökéletes rablást. Cápa?
Mi lenne, ha kirabolnánk…?
A fogorvost!
- Tűk! - Fúrók!
Aranytömések!
De főként azok a kis ivópoharak. Imádom az apró kis kortyokat.
Olyat máshol nem kapni.
Az az ivópoharak Szent Grálja.
Tényleg nem halljátok a zongorát? Nem?
Megint meg akarsz tréfálni. Nem dőlünk be, miszter.
Lebuktam! És most térjünk vissza a fogorvosos rablásra!
Édességgel kirohasztjuk a fogainkat.
Ezt nem bírom! Hol van? Honnan szól?
Mi szól honnan? Haver, megbolondultál!
Ez lehetetlen! Nem!
Van rá magyarázat. Bocsi, nem.
Nem halljátok?
Jól vagy?
Most inkább magadra hagyunk.
Hahó!
Van itt valaki?
Bocs, hogy elloptam az amulettet.
Figyelmeztettelek,
de mégis megloptál.
Most én fogok lopni tőled.
Ez rettenetes!
Miért vertetek fel a szunyámból?
Piránya eltűnt! Dulakodást hallottam, és mire kimentem, csak ezt találtam.
Reginald E. Rémiszt? A legendák igazak.
Én figyelmeztettelek!
- Mi? - Figyelmeztettelek.
Így jártak a Kerge Kenguruk is.
Szegény Piránya! Vissza kell mennünk érte.
Mióta elloptuk ezt az izét,
zenét hallok, rémálmaim vannak, most meg Piránya is eltűnt?
Nézd, sajnálom Pirányát. De visszaadni a szajrét?
Ez főbűn a bűnözésben!
Ha ennek híre megy, lőttek a reputációnknak.
Piránya biztos jól van.
Piránya!
Segítenünk kell neki.
Remélem, ez a nyúlláb távol tartja a szellemeket.
- Mi ilyen büdös? - Egy buta nyúlláb? Viccelsz?
Amit én hoztam, tényleg elűzi a szellemeket: fokhagymafüzér.
Az vámpírűző, nem?
Vámpír, szellem, ügyvéd, barista, hipszter… Egykutya.
Ezt nézzétek! Úgy hívom: „démonométer”.
Minden dimenzióközi fantomot detektál.
Mentsük meg Pirányát!
- Nagyon élénk természetfeletti aktivitás. - Azt mondod?
Piránya, itt vagy?
Gyere elő, uszonytesó!
Pont, mint álmomban!
Nézzétek, ki van itt!
Fokhagymázz, ócskavas!
Jaj! Vagy ne!
Hé, te rozoga bádogember! Maradj a saját súlycsoportodnál!
Hiszek.
Sikerült!
Valami közelít fentről, a balkonról!
Piránya? Mit csinálsz? Lebegsz, mint egy szellem?
Hogy hagyhattad, hogy Rémiszt elraboljon, Farkas?
Vannak bűntények, amiket jobb nem elkövetni.
Ez tényleg ütésálló. Távozz!
Mentsétek az életeteket!
Ha visszateszem az amulettet, minden rendbe jön.
Visszaadtam a szajrét. Rémes érzés.
Helló!
Visszahoztam a kincsed. Ne kísérts tovább! Jók vagyunk, nem?
Bemocskoltad a becses amulettemet a piszkos, szőrös ujjaiddal.
Ezért cserébe én veszek el valamit tőled.
Mit akarsz?
Van nálam egy menő napszemcsi. A tied lehet.
A csapatodat.
Kígyó! Téged is elkapott? Ne!
Hálós!
Cápa!
Semmibe vetted a legendát.
Semmibe vetted az eskümet.
Immár Rémiszthez tartozunk.
Bocs mindenért! Azt hittem, nem igaz a legenda.
Utána kellett volna járnod, haver.
Vidd el a lelkemet,
csak add vissza az embereim régi életét! Nem ezt érdemlik. Kérlek!
Már késő!
Ne! Kérlek!
Most jól átvertünk.
Várjunk! Mi?
Fotózzátok le! Emlékezni akarok az ijedt képére.
Átvertünk, tesó!
Mit kiabáltál? „Ne! Segítség! Most én vagyok a nyuszi!”
Ezt nevezem csínynek.
Minden a ti művetek volt?
A zene, az álom, a szellemek? Ez lehetetlen!
Könnyű volt beadni neked, hogy kísértenek.
Teleszórtuk a kéródat mikrohangszórókkal.
Elhitettük veled, hogy csak te hallod a zenét.
De az álmom! És szellemek voltatok! És Rémiszt?
A rémálom előidézése nehéz volt, de Hálósnak sikerült.
VR-napszemüveg.
Míg álmodtál, beüzemeltük a házban a saját szabadalmú hologramvetítőmet.
Tök igazinak tűnik, nem?
Én belülről machináltam a géplovagot.
Én pedig bevetettem a rajztehetségemet.
Látnod kellett volna az ijedt kis pofidat, Farki!
Megért minden pénzt!
Értem, miért szereted ránk hozni a frászt, de betelt a pohár.
Megszegted a szavad, megtoroltuk.
Azta!
Ennyi erőfeszítés egy apró csíny kedvéért?
Ennél durvább, felelőtlenebbül bosszúálló, kicsinyesebb
és menőbb tréfát még nem látott a világ!
Szép munka!
Bevallom, nagy volt.
És bocsánat, hogy ígéretem ellenére rátok ijesztettem. Nem kellett volna.
De kész voltál feláldozni magad a lelkünkért.
Remélem, okultál. Amúgy az én lelkem a tiéd háromszorosát éri.
Na húzzunk innen!
Hé, ez az izé megy a szememhez?
Mi?
Rémiszt bosszúja!
- Mégis igaz volt! - Nemes halált érdemelt volna.
Például hogy hátba szúrja a sziszegő barátja. Ugrott az esélyem!
Hú!
Megint átvertelek!
Mi?
Azt hittétek, frászt hozhattok a frászkirályra?
Soha!
Nyilván rájöttem, miben sántikáltok.
BOSSZÚTERV
Úgy tettem, mintha kiborulnék, hogy magamra hagyjatok,
és Hálós ottfelejtett laptopjából kiműveljem magam a hologramokból.
A saját technikátokat fordítottam ellenetek.
Te hozzányúltál a laptopomhoz?
El foglak pusztítani!
Bírtok engem! Menjünk, és élvezzük a Halloweent!
Srácok! Oké, most tényleg félek.
A feliratot fordította: Györfi Rita