ANTERIORMENT
Alice!
Acció nocturna es dedica a amenaçar civils?
Aturem cabrons com tu.
Li has confirmat que acció nocturna existeix.
Què fas amb els americans?
Els vaig oferir informació classificada iraniana.
Quan n'informi l'Abbas, aniràs al primer vol de tornada.
I si te'l puc entregar? El Peter, l'estatunidenc.
Algú vol sintetitzar una arma del llistat de Didalera.
Ajudi'ns a saber quina.
- Tenen un altre compost químic. - Ho tenen tot?
Et penses que aquesta gent sap fabricar-se una arma química?
Necessiten algú que la prepari.
- No! Mama! - Deixa-la anar!
Papa!
- Qui coi ets? - Faig un postdoc amb el Dr. Cole.
Pots posar fi a tot això. Parla amb el meu cap, de tu a tu.
- Catherine? La Noor no ha vingut. - Tenim un problema més gros.
FA DISSET ANYS
No t'alimenten prou a l'internat, Tomás?
- El menjar és atroç. - Troba a faltar el gust de casa.
Els anglesos no saben cuinar. Envia'ls un cuiner.
Si sabessin de qui és fill, menjaria millor.
Què vols dir?
La teva escola de luxe es paga amb diners que existeixen pel cognom "Bala".
La carn de la forquilla que t'empasses de qualsevol manera
existeix pel cognom "Bala".
Te n'avergonyeixes tant que ni el dius?
¿Sacrifico tant per tu
i m'ho agraeixes presentant-te a l'escola com a "Tomás Dargin"?
Fas servir el cognom de ta mare?
Em semblava més senzill.
El cognom "Bala" és la teva herència.
He lluitat per ell,
els compatriotes van morir per ell
i tothom d'aquesta taula li ha dedicat la vida.
Has oblidat la història familiar a l'escola?
Si el meu cognom se't queda curt, el meu sopar també.
Escolto els teus discursos.
M'has enviat a Anglaterra per prosperar
i mostrar que podem ser llestos, no només forts.
Tenir una família bel·licista no em farà entrar a la universitat.
Ei, Tomás!
Ara no, Markus.
- Ei. - He dit que ara no.
- Torna a taula i disculpa't. - No vull veure aquell malparit.
Quan érem de caça, hauries d'haver vist com de decebut estava que no hi fossis.
Tota la setmana que ha parlat
de dur el seu fill de caça com feia quan érem petits.
No t'has molestat a aparèixer.
T'ho ha dit?
Des que tenies vuit anys, he anat a totes les caceres. L'hi veia a la cara.
Sempre hi volies anar. A mi no em deixava escollir.
T'ha deixat escollir molt més.
Quan el pare va morir per ell, em va acollir i tractar com a un fill,
però això no evita que la resta d'aquells em recordin que no soc un de vosaltres.
No t'adones de la teva sort?
M'encantaria dir-me "Bala" de cognom i tu ho desaprofites.
A l'oncle Viktor li va trencar el cor que et fessis dir "Dargin" a l'escola.
Has estat tu.
L'hi vas dir.
Algú t'havia de recordar la teva posició.
No oblidis tu la teva.
"Bala" no és el teu cognom.
No ho serà mai.
El pare i tu m'odieu per ser millor que aquesta família.
Ves a fer-li de gos faldiller.
Llepa-li les sobres.
La bufetada no evita l'assetjament dels altres nens.
No.
És el teu cognom.
Porta'ls a dins.
En fila.
Tanqueu la família al congelador.
Prepareu el químic i l'ajudant pel laboratori.
- Papa? - Tot anirà bé.
- Feu el que demanin. - Papa?
Feu el que demanin! Anirà bé!
- No ho facis! - Me n'encarrego, Wil.
Hem sortit de la ciutat. On anem?
On anem?
La violència física no és una bona tàctica d'interrogació.
Ja, però m'ha donat gust i m'estàs emprenyant.
Encara no entens com va això.
- Què vols? - Posa'm un mòbil a la mà.
Trucaré per preparar la reunió i et portaré a ell.
Així de fàcil.
Si fas un sol moviment que no m'agradi, tornem a la casella de sortida, m'entens?
S'acaba el temps.
Alice Leeds.
Es deia així, oi? La teva companya morta?
Saps com es deia l'home a qui vas matar a Tailàndia?
Ja m'ho pensava.
Truca al teu cap.
Sí, el Sutherland és amb mi. El porto.
- Què sabem? - No ha encès el mòbil.
Ha abandonat el cotxe en un magatzem dels afores.
Hi ha marques d'un altre vehicle en direcció contrària.
Una càmera de trànsit ha captat una furgo gris
que encaixa amb l'hora i la direcció, però l'angle no mostra la matrícula.
Collons. Tenim una arma química en mans d'assaltants desconeguts,
una espia francesa morta,
agents buscant fantasmes per tota ciutat i civils segrestats.
De debò l'única pista segura que tenies ha desaparegut amb el teu agent?
T'ho reformulo. El Sutherland és un sospitós?
- No fins a saber-ne més. - Ves i troba'l.
Didalera ja no és responsabilitat d'acció nocturna, però el Sutherland sí.
Entesos.
- No hauríem de dur EPI? - El laboratori és l'equip de protecció.
El seu disseny inclou una font d'aire pur.
Cada component químic està en un recipient de vidre, inert i segellat
sota una capa gruixuda d'aliatge de níquel inoxidable.
Per la natura de la recerca de la CIA al laboratori,
es van assegurar que res sortís a l'exterior.
I si som a l'interior?
No toquis res si no t'ho dic jo.
Si no, l'EPI serà una preocupació menor.
Examineu el laboratori per comprovar que no us falta res.
Voleu fabricar KX, cosa que no funcionarà.
El teu estudi ho contradiu.
Allò? Tot allò era teòric.
Durant l'estudi no es va produir res d'una magnitud similar. El que demaneu...
Salvar la vida de la teva família.
Si no fas el que t'exigim,
les arrossegaré davant teu i rebran un tret entre els ulls.
Patapam.
Però no basto jo tot sol.
Necessito temps i personal.
Aquesta no serveix?
- Espera! - Espera! No! No ho entens.
Si alguna part del procés falla, si cometo una errada, podria significar...
No la caguis.
A treballar.
Què fem?
Aquesta quantitat de materials...
Potser demanen una cosa impossible.
Però sabran que no estem fent res. Ha de semblar que treballem.
Si erro, ni que sigui per poc...
Què necessites per estar segur que ho estàs fent bé?
- Una partida de prova. - Què?
Una prova que marca paràmetres i es replica a major escala.
Molt bé.
Comencem a treballar tan lentament com sigui possible.
- I després? - Busquem la forma de sortir.
Vine.
No t'hi acostaràs armat.
Ets tu el que té pressa.
Vinga, som-hi.
Es deia Caleb.
L'home que vas matar a Bangkok.
Els seus dos germans grans, els pares,
l'àvia, els oncles, els cosins, les seves famílies,
nebodes, nebots, amics, jo inclòs,
vam anar al funeral.
Érem 42 persones que ens l'estimàvem.
No el tornarem a veure perquè feies la teva feina.
Així és la vida, oi, Peter?
Bona xerrada.
Soc aquí. Què vols?
Res.
Tu ets qui busca alguna cosa, no?
Passegem una mica.
Amb una feina com aquesta he après una cosa.
Tothom i tot té un preu.
Si vols alguna cosa de mi, has de decidir quant estàs disposat a pagar.
Després de tot plegat, ets un intermediari amb ínfules?
T'emportes un percentatge a canvi d'informació secreta?
Has venut una arma química al millor postor, hòstia.
Ets perspicaç, però vas errat.
L'hi he venut al postor amb més convicció i probabilitat de triomfar.
Fent què?
Els hi hauràs de demanar a ells, si és que els trobes a temps.
Em diràs on són?
Suposo que això depèn de quant et val la pena.
Ho comences a copsar?
¿Totes les vides que es perdran quan facin servir Didalera
no t'importen gens?
Si els hagués de posar preu,
seria menor del que t'importa la vida de la Rose Larkin.
Ja hem arribat al tema. Ho veus?
Què vols?
El secretari general de les Nacions Unides
té una cosa que busco.
Un expedient.
És l'expedient IUN0134,
ratlla i 20180713.
Els números després de la ratlla són una data i potser ajuden a trobar-lo.
Repeteixo el número.
Escolta'l bé i recorda'l per la Rose.
IUN0134,
ratlla i 20180713.
- El recordes? - Sí.
El seu ordinador és un dels pocs que hi pot accedir, si no l'únic.
Si em portes l'expedient,
et donaré el lloc on s'està creant l'arma de Didalera
i on la Srta. Larkin està captiva ara mateix.
Només això? Un expedient?
Tu mateix ho has dit.
No em dedico a comprar i vendre informació secreta?
Et vendries un client per l'arxiu? Com pot valdre més que Didalera?
Et diré una cosa sobre el valor.
No vaig conèixer gaire el meu avi, que va morir quan jo era petit.
Notava que la mare se l'estimava i el pes que havia tingut a la seva vida.
Quan va morir, vaig rebre una ampolla seva de crema postafaitat.
No tenia cap valor econòmic, però sí un valor sentimental incalculable.
Costa d'explicar, si et soc sincer, però ell l'havia tocat.
Era ell.
O, més aviat, el que ell representava,
la felicitat de ma mare.
Així funciona el valor.
Tu no pots decidir què considero jo valuós.
La vida d'una dona pot valer un món per a tu
i absolutament res per a mi.
Doncs bé, et tinc aquí,
llest per engegar a fer punyetes la teva vida per la seva.
També ho puc entendre, Peter.
Per això t'ho dic clar,
accepto.
Això no va de cap expedient.
Si ho faig...
Seràs meu.
Aquest, amic meu, és el preu.
La teva vida a canvi de la seva.
- Com m'ho faig per entrar? - Amb convicció.
Repeteix el número de l'expedient.
IUN0134, ratlla,
2018...
0713.
Veus? Més probabilitat de triomfar.
Sé què estàs pensant.
El gran tabú.
T'ho asseguro, les decisions del Peter Sutherland pare al passat
no marquen què és important per a tu o què té valor en aquest moment.
La decisió és teva.
Tu ets qui suportarà les repercussions.
En acabar, com em comunico amb tu?
Quan tinguis el que requereixo, truca a aquest número. Deixa que soni.
Rebràs un missatge amb instruccions.
Bona sort.
Vigila'l.
Assegura't que no es desviï del camí.
Peter?
Ei. Perdona que et molesti.
Sé que soc l'última persona amb qui vols parlar ara mateix,
l'última del món a qui faries un favor, però...
Què vols?
Entrar a l'edifici de l'ONU.
- Em pots dir alguna cosa de com? - L'ONU?
Sí, he d'entrar sense activar cap...
Saps què? Em...
Em sap greu. No t'hauria d'haver trucat, és impossible.
Espera.
Et puc fer entrar, però hem de quedar en persona. Ara mateix.
No havies marxat amb el Sami? Què ha passat?
No hi he anat.
Com, després de les teves mentides?
Hos...
Em sap greu, Noor.
Et puc ajudar.
Però només et dirigeixo la paraula
perquè ara necessito una cosa de tu.
D'acord.
- Només t'ho puc demanar en persona. - Molt bé.
Quedem al soterrani de sempre.
Sí? Vaig de camí.
Molt bé. Pots obrir la vàlvula del dipòsit de nitrogen?
D'acord. I ara, què?
Esperem una mica. Hauria de pressuritzar les bombes
i porgar l'oxigen restant de les línies de transport.
Entretant, cal treballar en un estabilitzador que eviti l'oxidació.
Potser un èster de fosfat de triclorur de fòsfor.
Perdó, això no surt a química de l'institut.
No pateixis. Aquest component, el KX,
s'oxida ràpidament quan s'exposa a l'aire i s'expandeix quan es vaporitza.
Per això és tan letal exposar-se a uns mil·lilitres.
L'estabilitzador evita que passi.
No, però alenteix l'oxidació mentre treballem al laboratori.
Sense això, el KX és massa inestable.
Modera la reacció per seguretat.
O això espero. Ho entens?
Sí.
No.
És la millor forma de no morir quan treballem a gran escala.
- Li hem de donar l'ajuda que necessiti. - Té una ajudant, ja va bé.
La dona que gairebé mates? La teva temeritat ens sortirà cara.
Si el químic no pot treballar...
Li portaré la dona i la filla tros a tros fins que pugui.
Tothom valora una data límit.
Sempre has tingut aquest problema, t'acolloneix fer la feina bruta.
Et va bé que m'embruti jo les mans.
I a tu et ceguen els detalls. Tenim una oportunitat per fer-ho bé.
Només tenim la família per obligar el químic a obeir.
- Posa't les piles. - O què?
Per fi treus pebrots i me n'alegro,
però recorda qui ho ha fet possible.
Vols ajudar?
Troba com manipular la noia que no vols matar en absolut.
Tenim el doctor lligat. Necessitem lligar-la a ella.
- Vens sol? - Sí, només jo.
Res que digui pot compensar el que li ha passat a ton germà.
No et mereixies que et digués una mentida i em sap molt greu com va anar tot.
No tinc dret de demanar-te res.
No et demanaré que em perdonis.
Però, sisplau,
ajuda'm a salvar la Rose.
Tot ha estat per evitar un atemptat amb una arma química.
Qui el vol perpetrar s'ha endut la Rose i, si no ho aturo, la mataran,
a ella i a milers de persones.
Si ho aturo, i ho he d'intentar, tot plegat haurà valgut la pena.
He d'entrar a l'ONU.
Si m'ajudes, et puc reunir amb ta mare aquesta nit.
T'ho juro.
No em puc creure que em tornis a mentir.
- No menteixo. - Sé que la vas deixar a l'Iran.
L'han detingut i li fan ves a saber què. Les nostres vides no t'importen!
- És aquí. - Mentider!
Sí?
- Soc el Peter. - Quina sorpresa sentir-te.
Soc amb la Noor. No era a la trobada per culpa meva.
Segons els iranians, sa mare és a l'Iran. Posa l'Azita al telèfon i després parlem.
Té.
Mama?
Fes que parlin.
- Mama? - Noor?
Ets tu, Noor?
Sí, soc jo.
Estàs bé? On?
A Nova York.
He pogut marxar.
Però...
El Farhad...
Ja ho sé.
M'han donat la notícia.
Em sap molt greu.
És culpa meva.
Tot ha passat per culpa meva.
No diguis això.
On ets?
- Quan et podré veure? - Aviat.
Ens veiem molt aviat.
T'estimo, mama.
I jo a tu, azizam. T'estimo moltíssim.
Peter?
Queda-te'l. Un cop fora de perill, repeteix la trucada. El Sami et recollirà.
Si no et troba abans. Segur que està localitzant la trucada.
Em pots ajudar, Noor?
Sisplau?
A la missió et podria fer una acreditació de convidat amb una foto.
- Segurament, entraries a la seu... - No necessito més.
Però seria inútil.
El Javad és aquí.
T'espera fora per capturar-te.
Han descobert el que feia i m'han detingut per tornar-me a l'Iran.
Em sap greu, no podia escollir.
Quan sortim, el Javad i els altres guardes et duran a la missió.
- Quants són? - Quatre.
- Armats? - Segurament.
Esperen que et defensis com el darrer cop.
- Què et passarà? - M'escortaran fins a la missió.
En què penses?
Saps com es fan servir?
Si l'estabilitzador va segons els meus càlculs,
el KX hauria de tornar-se porpra.
Com ho saps?
El fòsfor vermell que conté i les restes que queden al cianogen
el tornen porpra quan es condensen en un líquid, si l'enllaç ha funcionat.
- Què vol? - No ho sé.
Entra.
Qui ets?
No menteixis.
Soc l'ajudant del Dr. Cole.
- No ets química. - Són els nervis.
Mai m'havien apuntat al cap mentre feia una cosa així.
Estàs mentint.
Duies això a la motxilla.
Arxius de la CIA sobre Didalera.
Potser els he agafat de casa del Dr. Cole. Estàvem revisant els seus documents.
No dissimules tan bé com et penses.
T'ho demano per darrer cop. Qui ets?
Per a qui treballes? Qui sap que ets aquí?
Tothom.
Ben aviat, això serà ple de policies.
Espera, sisplau!
Fa anys que intentem que el teu govern admeti l'existència d'això.
I ara apareixes amb l'arxiu a sobre com si res.
Comença a parlar.
Entesos. Tens raó.
Saps per què el tinc?
Soc part de l'equip que et buscava i la resta ve de camí.
Mata'm i sumaràs assassinar una agent de l'FBI al teu historial.
No et crec.
Si sabessin on ets, ja serien aquí.
Per què tens l'arxiu? Què m'amagues?
Busques una sortida.
A casa del doctor es notava que no vols fer mal a ningú.
T'estan coaccionant per fer-ho?
- Treballen per a mi i m'obeeixen. - N'estàs segur?
Us he vist discutir. No sembla que t'obeeixi.
I jo t'he vist voltar pel laboratori com si en trepitgessis un per primer cop.
Fins quan faràs durar la broma?
Ajuda'm a posar-hi fi.
No es pot. Occident pagarà per com ha tractat la meva família.
Això és part d'un coi de venjança?
De debò vols atacar gent amb això?
Sé què és Didalera, sé que és perillosa i sé que abans no m'has volgut matar.
Estic convençuda que no vols matar milers de persones, cosa que passarà.
- No cal que ho facis. - Calla.
- Podries ser l'heroi. - He dit que prou!
És tard per aturar el que ve.
No si em deixes marxar.
Saps per què tinc l'arxiu? Treballo amb l'FBI.
Saps els agents químics que heu robat? Us seguíem la pista a cada pas.
Tens raó, no vindrà ningú.
Però ens pots ajudar. Deixa'm marxar i faré venir l'FBI, la CIA, tothom.
Ho podem aturar aquí i ara.
- Si ens pesca el Markus... - Ens hem d'arriscar.
Veig clar que no ets cap monstre.
Tens gent que es preocupa de tu, t'estima i vol un futur amb tu, oi?
Què pensarien de tot això?
L'Sloane.
Sempre diu que soc millor que la meva família.
Pregunta al Dr. Cole de què és capaç aquesta substància.
I pregunta't
si podràs viure amb les mans tacades de sang.
L'Sloane podrà?
Qui vols ser per a ella?
Espera'm aquí.
Espera.
Atura't ara mateix.
Noor, què passa?
És tot vostre. Vull tornar a casa.
Porteu-la a la missió.
Noor.
Noor!
Et detinc pel crim d'espiar contra la República Islàmica.
Em detens a Nova York?
Una ciutat perillosa amb moltes desaparicions.
I si m'hi nego?
Canviem d'estratègia.
No vindrà ningú a salvar-te.
Millor.
Pagaràs pels teus crims.
El moment revelació.
Hem de parlar.
- Ja està? - És la mostra de control.
Un agent químic KX estable.
Vull que em siguis sincer.
Si es fa servir, l'arma es podria contenir?
- Contenir? - Això he dit.
No ho entens. No es crea una cosa així si t'amoïna contenir-la.
No saps com funciona el component que m'has fet crear?
Es pot aplicar com qualsevol altra arma química binària.
Però l'oxigen és l'element secundari del KX.
Quan s'exposa a l'aire,
la seva molaritat s'incrementa exponencialment.
Si el tires en una cambra plena, la gent el respirarà abans de saber que hi és.
- S'ofegaran. - Els que tinguin sort.
El més probable és que en notin l'efecte vesicant
quan l'aire de dins reaccioni a l'exposició
i s'estengui als pulmons.
Et crema per dins a mesura que el respires
i per fora quan el vapor t'entra en contacte amb la pell.
Com més inhales,
més oxigen empasses mentre el dolor et fa lluitar per respirar,
més crema i més ràpid s'estén.
Resaries per tal d'ofegar-te.
No.
No es pot contenir.
A la mà tens un vial d'assassinat.
I això?
És una massacre.
Vull que m'escoltis bé.
Passi el que passi, no pots completar la feina.
No calia amenaçar la meva família
i posar-me en una gàbia transparent.
- Ens vigilen. - Allarga-ho tant com sigui possible.
Amb prou temps, us trec a tu i a la noia d'aquí.
No marxaré sense la meva família.
Ho entenc.
IMPRIMINT MAGENTA CANCEL·LAR
CIAN, SEGONA CAPA
Noor?
Què fas aquí?
Sisplau, he...
T'he preguntat què feies.
Vull explicacions.
Era cert...
Ets una espia dels estatunidencs.
Què els has dit?
Res, només...
És l'informe francès.
- No n'has de fer res. - La seva filla hi surt.
Si dius res sobre el tema,
faré que tot et vagi encara pitjor.
Vostè volia protegir-la.
Els traïdors com tu es mereixen un càstig.
Que els duguin a casa per jutjar els seus crims.
La seva filla no ha comès cap crim.
Oi que no?
He sentit què va passar.
Va fugir a París amb el xicot.
És la seva adreça?
Llavors saben on és.
Ha de donar la informació als seus superiors.
I si el puc ajudar?
L'únic que faràs per mi és entregar-te.
Deixi'm anar.
Aniré directa a l'ONU i entregaré el document a la delegació francesa.
Podem alertar aquesta gent.
Alertar la seva filla.
Donar-li l'oportunitat de viure la seva vida.
Com confio que una traïdora farà alguna cosa noble?
Em pot acusar de tot.
En té les proves.
Sap que he intentat desertar
i treure la meva família de l'Iran.
I que mon germà va morir assassinat per aquesta raó.
Res que vostè i les seves presons em facin em farà sentir pitjor del que ja em sento.
Ara, quan ma mare em miri,
em veurà com la responsable de perdre l'únic fill que tenia.
No em pot fer res de pitjor.
Deixi'm continuar sent una traïdora.
Digui-l'hi tot al Javad.
M'he colat per emportar-me els documents i he fugit abans que em pogués aturar.
Ningú ha de saber més.
Doni l'oportunitat a la seva filla.
Et donaré deu minuts d'avantatge.
Després, avisaré els guàrdies.
La Noor és fora de la missió iraniana.
El mòbil m'ha dut fins aquí. No veig el Peter.
- La duc amb sa mare? - Encara no, però segueix-la.
A veure si ens porta al Peter abans de treure-la.
- Aniré pensant en més idees. - D'acord.
On és el Vega?
Lentament.
M'hauria d'haver callat aquesta adreça.
On és el Solomon? Què ha passat al refugi?
- Has de confiar en mi. - Confiar? Has...
L'has deixat anar?
El Solomon m'ha dut al seu cap, el comprador.
Diu que em dirà a qui ha venut Didalera. Quan ho faci, et truco la primera.
Però m'has de deixar sortir.
- Peter... - Qui té Didalera, té la Rose.
Ja ho sé! Fem el que podem per trobar-la.
Aneu perduts, oi?
No teniu pistes, proves oportunitats ni res de res.
- Ajuda'ns per la via correcta. - No n'hi ha cap, només aquesta.
Si segueixes per aquest camí, estàs acabat.
Aquest cop, no diguis que el fi justifica els mitjans.
Catherine, has de...
- No em quedaré de braços plegats. - Ni jo.
Però t'he de detenir per les teves accions
i no vull fer servir la força, de debò.
Si he de passar la resta de la meva vida en una cel·la
perquè vaig escollir salvar milers de vides,
ho faré.
Es tracta de milers de vides o de la Rose?
Dispara'm o aparta't.
No! Peter!
Peter!
Què passa?
Fa hores que treballa i només ha produït això.
No és acceptable.
Ves amb compte, ens pot matar a tots.
- Què fas amb allò? - Per què trigues tant?
Es necessita temps per fer una mostra i analitzar-la.
- No tenim temps. - Escolta'l.
- Per això l'hem portat. - Potser no entens la situació.
Has de fer memòria.
- Porteu la família! - No, espereu!
- No! - Markus!
S'ha acabat fer-ho a la teva manera.
Estic amb tu.
No!
Sisplau, he fet el que em demaneu.
No, sisplau, no ho facis!
- Sisplau. - Espera.
- Mama! - Em dius la veritat?
Te l'estic dient!
Puc fer-ne més. La prova demostra la teoria.
- Per què trigues tant? - No trigo!
No trigo pas!
No vaig lent!
Per què el mires?
- Què li has dit? - Marxa.
- Markus... - Per què la treus del laboratori?
T'estàs passant.
Jo decideixo què fa aquesta família, no tu. Això s'ha acabat.
- Tanqueu-lo al congelador. - Què? Ets boig? Treballes per a mi.
- A elles, al despatx. - Markus, atura això!
- Anirà bé. - No!
Soc el Tomás Bala!
- No és res. Feu el que diguin. - No!
Vosaltres dos, torneu al laboratori
i no sortiu fins que acabeu la feina.
No ho tornaré a demanar amablement.
Per què trigaves?
- Tens l'acreditació? - Sí, però canviem de pla.
- Com? - T'hi acompanyo.
Deixeu-nos sols.
Els no-creients no caben a la nostra causa.
Quan has perdut la fe, Tomás?
Markus, cosí...
No, ja no ens pots considerar de la família. Ja és història.
Teníem com a propòsit desemmascarar les mentides d'Occident. Dels EUA.
No repetir els errors estúpids de mon pare.
Va fer coses horribles i monstruoses.
I ara ho està pagant.
Markus, no se'l pot salvar de la justícia.
Aquesta és la realitat.
Esdevenir monstres per intentar-ho és absurd.
Amb el meu lideratge, els Bala tornaran a ser respectables i poderosos.
Soc el cap de la família i ho respectaràs.
Em seguiràs.
Junts, tu i jo portarem pau i prosperitat al nostre poble.
- El nostre poble? - Sí.
Quant fa que no ens consideraves el teu poble?
Al principi, a l'oncle Viktor li sabia greu
que deixessis de venir de l'internat.
Feia el numeret davant de la resta.
"El meu Tomás conquerirà Occident i els vencerà en terreny propi."
Però jo sabia la veritat.
El vas abandonar.
Ens vas abandonar, vas abandonar el teu poble.
Ho sabia abans que ton pare, però ho va acabar acceptant.
Ja n'hi ha prou, hòstia. Deixa'm sortir ara mateix.
Mai no vas ser digne del cognom "Bala".
Ho sabia i, amb el temps, ell també ho va saber.
Ets un animal de merda!
No seràs perdonat!
Clamo al Senyor en la meva desgràcia i ell em respon.
Què?
Allibera'm dels llavis mentiders i de la llengua impostora.
Què murmures?
Què et donarà el Senyor?
¿Què t'afegirà,
llengua impostora?
Fletxes esmolades de guerrer.
No!
No, sisplau!
Sisplau!
Subtítols: Rocío Rincón Fernández