TIDLIGERE...
Familien min må ut av Iran. Hjelp oss, vær så snill.
Noor Taheri. Vi tar over saken hennes.
Du tok dette bildet av mannen som møtte ambassadøren din. Solomon Vega.
Ambassadøren fikk en koffert før han dro.
Ta kopier av det.
Gjør du det, skal vi hente familien din og få dem hit. Det er tilbudet.
Ambassadøren har fest i morgen.
Unnskyld? Hva gjør du her? Alle leverer telefonen ved inngangen.
- Jeg fant den. - Jeg skal sørge for at hun får den.
Du. Kom og hjelp meg med noe.
Jeg har forrådt landet mitt. Er dokumentene så viktige som du sier,
får du familien min ut av Iran. Da får du bildene dine, ikke før.
FEM ÅR SIDEN
DE FORENTE STATERS HÆR
Du er ikke advokaten min.
- Hva avslørte meg? - Skal vi se.
Du mangler fem centimeter, 30 kilo og en penis. Hvem er du?
En som lurer på hvorfor en Delta Force-operatør med medaljer
sitter bak lås og slå og venter på krigsrett.
Det står i rapporten. Lykke til med å finne den usensurerte.
Jeg har lest den. Den er virkelig kjedelig.
Men jeg har noen spørsmål.
For eksempel, hvorfor vil den samme sersjant Sami Saidi,
som ble skutt mens han reddet gisler for Operation New Dawn,
drepe en sivilist i Operation Torchlight og prøve å skjule det?
- Begge operasjonene var hemmeligstemplet. - Det er de fortsatt.
Jeg antar at den offisielle rapporten mangler noen detaljer.
Jeg har en teori. Sersjant Theo Miller skjøt Aisha Al-Bashir i Ramadi.
Hvordan har du navnet?
Kommandoen prøvde å skjule det for å beskytte nevøen til en general.
Du nektet. Så de kom med falske anklager.
Men ikke før du sendte Miller på sykehuset.
Var det bra?
Det stod at du snakker arabisk.
- Flytende? - Mor insisterte på at vi skulle lære.
Så vi husket røttene våre.
Klok dame.
Noen andre språk?
Hva er det du vil, frue?
Ja, jeg snakker fransk, urdu, pasjto, grei nok farsi.
Å være eller ikke være? Det er spørsmålet.
Jeg kan prate nederlandsk. Jeg har god tid.
Jeg snakker ganske dårlig russisk. Er det noe du vil fortelle meg?
Hvem er du?
- Jeg er her på presidentens vegne. - Nemlig.
Jeg jobber for et topphemmelig program som etterforsker korrupsjon og forræderi
blant høyeste nivå hos amerikansk etterretning.
Jeg tror du ville vært en interessant kandidat.
Høres fristende ut, men jeg er litt fastlåst.
Beklager.
La meg fortelle om nattavdelingen.
Se om Noor roer seg til i kveld. Se om hun leverer bildene.
- Og hvis ikke? - Press henne.
Enten gir hun det hun lovet, ellers informerer vi ambassadøren.
Du kan ikke mene det. Forkaster du henne så lett?
Vi vet om dokumentene på grunn av henne.
- Og nå samarbeider hun ikke. - Er du med på dette?
Vi har ikke tid til alternativer. Foxglove er allerede i feil hender.
Hva mener du? Hva er Foxglove?
Vi kan ikke si det.
Men tro meg, Rose, tusenvis kan være i fare. Tusenvis.
Ok, men la oss være mennesker et øyeblikk.
Hva om delegasjonen finner noe om Noor før dere henter familien hennes?
De sender henne hjem og fengsler alle, eller verre.
- Vi får håpe de ikke finner noe. - Når begynte vi å lite på håp?
- Skal dere svikte noen, si det. - Vi må være raske. Uthenting kan ta uker.
Utpressing er kanskje eneste mulighet.
Jeg møtte nettopp Noor. Dere vet best hvordan hun kan overtales.
Vi kan ikke være så raske som hun vil. Hun visste hva hun bega seg utpå.
Hun visste det ble farlig da hun sa ja til å ta dokumentene.
Jeg ringer henne i kveld og gir henne alternativene.
Hamza ble utskrevet i morges. Ali har fortsatt hjernerystelse.
- Han blir på sykehuset en dag til. - Amerikaner?
Eller en feilfri amerikansk aksent.
- Hvilke andre steder var han? - Vi vet ikke.
Opptaket stoppet i 15 minutter i går. Han kuttet kretsen.
Enten gjettet han riktig at kameraene ville starte på nytt.
- Eller... - Eller han fikk info av noen på vår side.
Kunne ikke skjedd på et verre tidspunkt. Jeg liker ikke rotter i huset mitt, Javad.
- Noor. - Jeg lurte på om jeg ville få se deg nå.
- Hvordan har Hamza og Ali det? - På bedringens vei.
- Og mannen som angrep dem? Fant dere ham? - Ikke ennå.
Men snart.
Har du grått?
Nei. Jeg er litt syk, så du burde kanskje holde avstand.
Det siste jeg vil, er å gjøre deg syk.
Hvem ellers vil beskytte oss mot frekke diplomater?
- Og brysomme servitører. - Spesielt dem.
Bare fordi du insisterte.
- God bedring. - Takk.
- Hallo. - Hallo.
Noor. Går det bra? Du har oppført deg rart i det siste.
Ærend tar evigheter, du ser deg over skulderen.
Visste ikke at du tok tiden.
Den kvinnen fant telefonen din ved Abbas' kontor.
- Ingen skulle være ovenpå. - Jeg hørte en lyd. Jeg gikk for å sjekke.
Ikke lyv til meg, noe foregår. Du har grått. Jeg er bekymret for deg.
Det går bra. Bare litt syk. Slutt å spørre, vær så snill.
Jobb?
Direktøren vil diskutere fremtiden min i selskapet.
Det var leit.
- Jeg henter mat. Hva vil du? - Jeg vil ikke ha noe.
- Har du spist siden frokost? - Nei.
Sultestreiker du?
- Rose, jeg forstår at du er opprørt. - Forstår du det?
- Jeg gjør mitt beste. Hva skal jeg gjøre? - Få ut familien.
Som hun ba om fra starten, og som du sa ja til.
Vi jobber med saken. Men en jobb som dette tar tid.
- Uker med rekognosering, flere agenter. - Brorens militærtjeneste er neste uke.
- Catherine ber CIA fremskynde prosessen. - CIA som Warren jobbet for? Dem?
Du ber Noor stole på institusjonene du etterforsker i nattavdelingen?
De som gjorde at du gjemte deg?
- Det er komplisert. - Det er det ikke, Peter.
Hva hadde du gjort om det var meg? Du ville ikke gitt opp så lett.
Greit. Ok? Jeg ringer Catherine, så prøver vi å finne på noe annet.
- Takk. - Ja.
Og jeg tenkte burger med pommes frites, majones og ketchup.
- Ja, jeg kan bestillingen din. - Takk.
Prøv å komme før infeksjonen starter neste gang, Mr. Welling.
- Jeg skal bare unngå barslagsmål. - Noen kommer snart med resepten din.
Takk.
- Hva? - Utrolig at den dama gjorde det.
- Hun er bitte liten. - Jeg vet det, Celeste.
- Hvor lenge skal du fortsette? - Til jeg finner dem og du er hjemme igjen.
Nei, jeg mener å løpe rundt i verden og alltid være i trøbbel.
- Har du vurdert pensjon? - Hvordan?
Du vet alt jeg tjener, går til deg?
I starten, men du har vel fått lønnsforhøyelse?
- Aldri. - Du kødder med meg. På seks år?
Det føles ikke riktig å spørre. Etter alt han har gjort for meg og oss.
Han krever mer og mer fra deg. Det er du som tar risikoen.
Du er du som viser ansiktet, som legger ballene på bordet.
- Hva er poenget, Celeste? - Hadde han klart noe av dette uten deg?
Sørg for at han vet det.
Peter Sutherland, Sami Saidi.
Sami har vært med nattavdelingen i fem år.
- Hyggelig. - I like måte.
Operasjonen er hans avgjørelse. Sier han nei, følger vi første plan. Ja?
- Ja. - Sett i gang.
Vi har en informant i FNs iranske delegasjon.
Vi lovte å få familien hennes ut av Iran mot lekket info
ambassadøren er i besittelse av.
Jeg må få familien ut fra utkanten av Isfahan på denne tiden i morgen.
- I morgen? Jøss. - Ja.
Hvor viktig er informasjonen hun gir?
Vi tror det omhandler et kjemisk våpenprogram kalt Foxglove.
Jeg trodde verden sluttet å teste dem.
Noen generaler ville beskytte seg mot ny kjemisk krigføring.
De ansatte eliteforskere for å idémyldre våpen
som kunne lages med moderne teknologi og kjemi.
Så skapte de det. Og den mobile laben de laget det i, ble stjålet.
- Av iranerne? - Det er uklart.
Vi håper dokumentene viser hvem som tok den og hvorfor.
- Uansett, et døgn. - Ja, jeg vet det.
Informanten risikerte mye for å gi infoen. Og broren blir vernepliktig neste uke.
Da blir uthenting umulig.
- Jeg vet det er mye å be om. - Skjønner. Hva er plan B?
True med å avsløre henne for sjefene, utpresse henne til å gi oss infoen.
Men da får du noen dager til for å planlegge uthentingen.
Noen dager? Flott.
Og det er om delegasjonen ikke oppdager henne før.
Jeg liker ingen av alternativene,
men på min måte, går ikke Sami ut i felten uten forberedelser.
Jeg mister ikke nok en agent.
Så familien holder sammen,
dere finner de med laben og forhindrer kanskje angrep her hjemme?
- Det er planen, hvis du klarer det. - Er du i tvil, finner vi en annen løsning.
En hvor hun ikke blir sviktet?
- Da gjør vi det på hans måte. - Takk.
Da lar jeg dere diskutere mulige utfall.
Jeg skal finne noen som kan fly deg uoppdaget til Isfahan i ettermiddag.
Ja, flott.
Noor, dette er Sami. Han vil hjelpe familien din ut av Iran.
Hallo, veldig hyggelig å møte deg.
Hei, Noor, hyggelig å møte deg.
- Du snakker farsi òg! - Selvsagt!
Skal dette gå, må vi vite alt.
Alle veiene til huset deres, sidegatene og nysgjerrige naboer. Alt.
La oss sette i gang.
Rose!
- Hei, Artoun. - Interessant sted.
Moren min ordner fortsatt den nye leiligheten.
Så du fant henne. Bra.
Ja. Det er derfor jeg ikke er tilbake. Jeg skulle si det, beklager.
Teamet og jeg har diskutert endringene dine i kildekoden.
Du skulle åpenbart ha spurt meg først.
- Men vi elsker det. - Gjør dere?
AdVerse som sporingsverktøy. Irriterende at jeg ikke kom på det selv.
Det er snakk om en endring i hele selskapet.
Hva med markedsføring?
Ferdig. Dødt. Jeg viste endringen til Adrien Mullen, hvordan det virker.
Han vil finansiere oss og presentere oss for stat og politi.
Ikke bare i USA, dette blir globalt, baby!
Er det en god idé? Dette er et kraftig verktøy.
Vi trenger tid til å teste programmet. Sette sammen et etikkråd.
Etikkråd? Du høres ut som hun som ber campuspolitiet
stoppe festen fordi hun må sove.
Vi må sjekke hvem vi selger til og bruksområdet.
Det kan misbrukes hos feil person.
Rose, vil du virkelig sette på bremsene? Forstår du at alle vinner om det tar av?
Jeg kan ikke delta med mindre det gjøres riktig,
så kanskje det er best om vi skilles.
Seriøst?
Men mye må gjøres for retningsskiftet, og ingen kjenner koden så godt som meg.
Adrien vil nok ikke lure på hvorfor hovedprogrammereren dro før finansiering.
Og selv om han gjør det, vil han nok ikke avslutte avtalen.
Hva vil du ha?
Teknologisjef, andel og til slutt...
- Ikke si etikkråd. - Et etikkråd.
- Han er sen. - Broen er full. Gi ham noen minutter til.
Hvordan var legetimen?
Ble sydd sammen bra denne gangen. Antibiotika, ingen permanent skade.
Bra.
Og søsteren din? Liker hun den nye leiligheten?
- Hun savner hjemmet, men liker det nok. - Ja.
Hun nevnte noe interessant.
Hun spurte hvor lenge jeg har jobbet for deg, og jeg sa seks år.
Hun spurte når jeg fikk lønnsøkning sist, og jeg sa jeg ikke husket.
- Jeg tror ikke du har bedt om det. - Nei, sikkert ikke.
Kanskje vi kan diskutere det på et passende tidspunkt.
- Er du misfornøyd? - Nei. Selvsagt ikke.
Celeste spurte om pensjon, om jeg hadde spart, og det har jeg ikke.
Etter skaden, innså jeg at jeg må starte. Da trenger jeg lønnspålegg.
Greit.
Legg frem din sak.
Jeg har vært med deg en stund. Seks år, som sagt.
Jeg tror du er enig i at jeg har vært viktig for arbeidet.
- Absolutt. - Jeg tok over som leder da Carter dro.
Jeg er ute blant folk, mye høyere risiko. Og jeg gjør det gjerne.
Min kompensasjon bør gjenspeile det.
Hvor mye tenkte du?
Jeg tenker ti prosent.
Fem, kanskje?
Vi har hatt noen tilbakeslag, så jeg forstår om du ikke klarer fem.
Tre er et rimelig tall. Selv to. Jeg tror to er...
Forhandler du lønnsøkning eller lønnskutt?
Er det ham?
Ja.
- Vi tar dette senere. - Selvsagt.
Det har gått en måned. Navnet har ikke dukket opp på rapporter.
Ingen operasjoner i Thailand passer beskrivelsen. Så vidt FBI vet,
har ikke Sutherland jobbet for oss, staten eller andre på ti måneder.
- Hvem jobber han for? Det må være en etat. - Ikke offisielt. Jeg kan grave videre.
Nei.
- Bare ligg lavt. - Tusen sider om Camp David, alt er med.
ETTERRETNING
- Nevner de ham? - En bokrapport? Det koster ekstra.
Ikke det jeg skumleste. Sikker på at han var der?
Vi hørte det fra et par kilder.
- Det var alt. - Takk for samarbeidet.
Pakk sakene i kveld. Vi må skynde oss i morgen.
- Er du sikker på det er trygt? - Ja, mamma. Jeg lover.
Be Farhad om å ikke pakke for mye. Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg. Modige jenta mi.
Det var Catherine. Piloten kan kjøpe en time på privat flystripe.
Men hun prøver fortsatt å finne en bil. Hvordan har moren din det?
Hun prøver å høres sterk ut, men jeg merker at hun er redd.
Jeg vil bli med deg i morgen så jeg vet at de er trygt ombord med Sami.
- For å sjekke at alt er bra. - Jeg ringer Peter når vi er i lufta.
Jeg lover å ringe deg like etterpå.
Nei, jeg vil være der. Det er bedre for deg om jeg er det.
- Da får du dokumentene tidligere. - Greit, ja.
- Takk. - Ja.
Begge to.
- Hvordan føler du deg? Bra? Alt i orden? - Ja da.
Ikke det farligste nattavdelingen har bedt meg om.
Når dette er over, skal jeg kjøpe deg en øl. Eller fem.
Hvorfor virker du mer nervøs enn meg? Hvorfor kan ikke Catherine miste flere?
Jeg og partneren min delte oss i Bangkok. Vi ble oppdaget, og...
Jeg kom ikke i tide.
Hadde jeg bare tatt en annen vei. Løpt fortere, jeg vet ikke.
Stopp. Ikke gjør dette. Ikke lek "tenk hvis"-leken. Jeg mener det.
Det er umulig å vite beste løsning.
Jeg skal fortelle deg noe. En av mine kommandanter
snakket med meg om å ha et moralsk anker.
Det er lillesøsteren min. Når jeg begynner å leke den leken, tenker jeg på henne.
Hva hadde hun sagt om det jeg gjorde?
Ville hun sagt at jeg prøvde å handle rett?
Hadde hun det, jeg sier ikke at jeg sover godt, men det hjelper.
Kanskje du burde finne din person.
- Ok. - Kom trygt hjem.
Jeg skal prøve.
Endelig.
- Skjorta begynte å lukte. - Jeg ville ikke si noe.
- Hvordan gikk praten med sjefen? - Jeg truet med å slutte og ble forfremmet.
Ikke verst for noen som har skulket i en uke.
- Hva med deg? Hvordan gikk det? - Bra. Det er en agent på vei.
Noor blir med Catherine og meg i morgen når han henter familien hennes.
Kanskje du burde komme. Noor virker mer avslappet rundt deg.
- Ok. Hvordan har hun det? - Takknemlig, redd.
- Hva med deg? - Håpefull.
- Men når begynte vi å lite på håp? - Noen ganger er det alt vi har.
- Hva? - Ingenting. Jeg er bare glad du er her.
- Hallo. - Hallo.
- Føler du deg bedre? - Nei, jeg skal til legen snart.
- Hva er dette? - Aash Shalgham.
- Mamma lagde det til oss når vi var syke. - Jeg trodde ikke du kunne lage mat.
Jeg kan ikke det.
Hun så på via telefonen hele tiden og kritiserte.
Som en god iransk mor skal.
- Takk. Det er nok nydelig. - Nyt det.
- Haleh, kan jeg låne deg et øyeblikk? - Selvsagt.
Sett deg.
Jeg ville spørre deg om festen.
De ansatte.
- Valgte du dem? - De var de samme som i fjor.
Alle sammen? Dekoratørene, blomsterhandlerne,
- parkeringsansvarlige... - Cateringfirmaet?
Nei, det var første gang vi brukte dem. Det forrige selskapet gikk konkurs.
- Og hvordan valgte du det nye? - Bijan og jeg prøvesmakte et par steder.
Handler dette om mannen som angrep Hamza og Ali?
- Husker du denne mannen? - Er det ham?
Nei.
Sagt med slik selvtillit.
Det er mulig jeg passerte ham på festen. Jeg vet ikke.
Hvilke er det? Så du ham ikke, eller vet du ikke?
Jeg vet ikke.
Du godkjente gjestelisten, ikke sant? Gjorde du noen endringer i siste liten?
Folk avlyste eller endret ting helt til dagen før.
Hvem godkjenner den endelige listen?
- Abbas, men han endrer den aldri. - Så det er egentlig du som godkjenner den.
Hva handler dette om, Javad?
- Husker du om du så henne? - Hun ser kjent ut.
Stemmer. Jeg pratet med henne.
- I nærheten av ambassadørens kontor? - Jeg hørte en lyd. Jeg dro for å sjekke.
- Jeg så en kvinne som lette etter et bad. - Og telefonen? Hennes eller din?
Haleh.
Min.
Den falt ut av lomma mi. Hun så det og ga den tilbake til meg.
Flott! Da har du vel ikke noe imot at jeg ser på den?
Hva?
Du skjønner, Haleh, vi har et problem.
Fordi telefonen er overhodet ikke lik den hun gir deg.
Er ikke det merkelig?
Du er visst i sentrum
av mange uvanlige hendelser den kvelden.
Kanskje Bijan vil være mer samarbeidsvillig.
Nei, Bijan er ikke innblandet. Vær så snill.
Innblandet i hva?
Fortell, Haleh.
Noor har den. Det var hennes telefon.
Funnet noe?
Ikke ennå. Har fortsatt et par seksjoner igjen.
Har ikke navnet dukket opp ennå, gjør det nok ikke det.
De slettet ham fra historien. Men hvem?
- FBI? CIA? NSA? - Ingen av våre kontakter kan plassere ham.
Uansett hvilket byrå han jobber for, vil de tie om ham.
Kanskje det. Eller så jobber han for et byrå
eller en avdeling som ikke finnes. I hvert fall ikke på papiret.
Du hørte jenta på radioen i Bangkok.
- Nattavdelingen. - Jeg trodde det var kodenavn.
- Tror du det er noe annet? - Jeg vet ikke, men det er et svakt punkt.
Og vi kan ikke ha dem, spesielt så nærme målstreken.
Jeg har tenkt på samtalen vi hadde tidligere. Angående lønnen din.
Vi må ikke snakke om det.
De siste månedene har du hjulpet med Foxglove og mine planer for fremtiden...
Du har rett. Du er uvurderlig for meg.
For denne operasjonen. Det er på tide at jeg erkjenner det.
Femten prosent høyere lønn og en tittel.
La oss kalle det akkvisisjonsdirektør.
Tusen takk.
Ditt første oppdrag er anskaffe meg Peter Sutherland.
- Det er på tide at vi møtes ordentlig. - Skal bli, sjef.
Ja, sir?
Hei, Javad. Jeg hørte at du forhørte Haleh og Bijan. Hva skjer?
Nei, det er ikke noe.
Hadde bare noen spørsmål om festen, for å bekrefte detaljer.
- Takk og lov. Så ingen tyster? - Ikke ennå.
Følger fortsatt opp noen spor.
- Jeg gir beskjed så snart jeg vet mer. - Bra, gjør det.
Takk. Ha det.
- Er det her? - Ja, det er her.
Velkommen. Føl dere som hjemme.
- Har han landet? - For litt siden.
Han er 20 minutter unna leiligheten, men ingen problemer så langt.
Kan vi se hvor han er?
- Nei. - Hvordan får vi oppdateringer?
Hypermoderne. Når dette er over, burde du be Travers øke budsjettet.
Vi har et dusin av disse i alle større byer i verden.
Tro det eller ei, det blir fort mye.
- Likevel. - Trodde ikke du var religiøs, Catherine.
Nei, jeg er ikke det.
Hva skjer nå? - Vi venter på at telefonen ringer.
Som i gamledager.
- Du vil glemme meg. Det vet jeg. - Jeg skal besøke deg ofte.
Broren min kom så vidt hjem etter at han dro.
De ga ham bare et par kvelder fri nå og da.
Da kan du komme til meg. Basen er bare to timer unna.
Mehran sier at det er en park med en innsjø i nærheten.
Jeg fikk nettopp førerkort.
Du er gal om du tror Baba lar meg forsvinne
med bilen hans hele dagen.
- Da får vi prate hver dag, kjære. - Lover du å ringe meg hver dag?
Det lover jeg.
Det er noen utenfor.
- Nå? - Jeg skal... Jeg ringer tilbake.
- Hallo. - Hallo.
- Bagene er der. - Hallo, Farhad.
- Hallo. - Vi må dra, nå.
- Hvem er han? - Slapp av, stol på meg.
- Hva skjer? Hvor skal du? Hvem er det? - Sami. Han skal ta oss til søsteren din.
- Hva? - Sa du det ikke?
Søsteren din fant en måte å få oss ut av Iran. Akkurat som Baba sa.
- Seriøst? - Hvorfor sa du det ikke?
Jeg har pakket, men vi må dra nå.
- Er det en spøk? Hvem er du egentlig? - Farhad, demp deg.
- Det er mitt hus! Ikke gi meg ordre! - Farhad, stille.
- Hvem er det? Hvem er du? - Jeg heter Sami.
Noor sendte meg for å få deg og moren din ut av Iran.
Sendte Noor deg?
- Er du amerikaner? - Jeg forklarer i bilen.
- Vi må dra. - Hør på ham, Farhad.
- Nei, jeg drar ikke noe sted. - Farhad.
- Hei, er alt i orden? - Vi har et problem. Broren vil ikke.
Få ham på tråden.
Fiks problemet med broren din.
Latterlig. Vi vet ikke hvem han er eller hva han vil gjøre.
Jeg sa Noor sendte ham.
- Nei! - Søsteren din...
- Noor? - Farhad, du må lytte.
- Du må bli med dem. Nå. - Si hva som foregår først!
Jeg fant en måte å forlate Iran på. For alltid. For å få et bedre liv.
Jeg vil ikke dra! Jeg hadde sagt det om du hadde spurt.
Mamma sa at hun sa det.
- Jeg var redd han ville stikke av... - Visste du at han ville si nei?
Hei, hva foregår?
Moren min sa ikke til ham at de skulle dra.
Jeg trodde han ville forstå og høre på meg.
Mamma! Farhad, jeg er storesøsteren din.
- Så? - Jeg vet hva som er best for oss alle.
Jeg gjorde det for deg. Du må ikke i militæret mer.
- Er det derfor du gjorde dette? - Vær så snill, Farhad, hør på henne.
Jeg har venner her. Folk som bryr seg om meg, som elsker meg!
Vi elsker deg!
- Dra uten meg. - Går ikke.
Hvorfor ikke?
Azita? Bror Farhad?
Det er Babak.
Farhad?
Bror Farhad?
- Hallo. - Hallo, Babak.
- Alt i orden? - Alt er bra.
- Det er en fremmed her. - Hvem er her?
Farhad. Dette er nevøen min.
Hun lyver.
- Hallo. - Farhad.
Hei.
Han er litt sint. Bare en liten familiekrangel.
- Han er fremmed og skal ikke være her! - Ti still!
- Hvem er det? - Babak, naboen vår.
- Kanskje vi burde snakke utenfor. - Det er ikke nødvendig.
- Den aksenten. Hvor er du fra? - Jeg er på besøk fra utlandet.
- Hjelp oss! Få ham ut! - Farhad, nok!
Det går bra, det er en familiesak. Ikke bland deg, vær så snill.
- Ikke før jeg forstår hva som foregår. - Kom inn, da. Vi kan prate.
Kom inn, da.
- Vi kan prate. - Prate, sier du?
Du må fortelle meg nøyaktig hva de sa, nå.
Catherine, avlys dette, nå.
- Få Sami ut. - Nei, ikke uten dem.
- Broren din samarbeider ikke. - Hvis ikke, ødelegger jeg bildene.
- Jeg blåser i hva som skjer meg. - Kan broren din engelsk?
Litt.
Hva driver du med?
Hei, Farhad. Kan du høre meg?
- Hallo? Ja, hvem er du? - Jeg heter Peter og jobber med Noor.
Livet ditt endrer seg veldig raskt. Ok? Jeg kan ikke tenke meg hvor hardt det er.
Men du må høre på meg.
Søsteren din har problemer med Revolusjonsgarden.
- Hvilke? - De planlegger å skade folk.
Ok? Søsteren din har vært svært modig og hjelper oss stoppe dem.
Men nå mistenker de henne. Hun er i fare.
Hun trenger din hjelp.
- Jeg forstår ikke. - Faen!
Pasdaran. De tror jeg har hjulpet amerikanerne.
Forstår han? Forstår du?
- Ja, jeg forstår. Pass på Noor. - Det er det jeg prøver å gjøre.
Jo fortere du drar med Sami,
jo mindre er sjansen for at de finner ut om dette.
Ok? Da blir det lettere å passe på søsteren din.
- Du elsker henne, vel? - Ja, selvsagt.
Hjelp oss ved å beskytte henne.
Farhad, vær så snill.
Ok, la oss dra.
Ok.
- Jeg blir med. - Han kommer. Jeg ringer når jeg kan.
- Bagene. - La dem ligge, vi må dra!
Hei, du, kom ut!
- Du vil ikke gjøre dette. - Kom deg ut av hjemmet deres.
- Jeg har forklart... - Kom ut og forklar igjen.
Ikke?
- Ring politiet, det er en fremmed i... - Gud.
Hold dere unna.
Inn i bilen.
- Hold dere unna. - Farhad, ikke bli med jævelen!
- Kom igjen! - Farhad, si noe!
- Hold dere unna! - Hvor skal du?
Hvordan skal du flykte? Utlending! Vi er 100 millioner, du er én.
Jeg skal skade deg så sykt at selv fuglene vil sørge.
Allah, hjelp oss.
- Hvor langt unna er flystripen? - Rundt 16 km.
Jeg kan ikke dra.
- Hva mener du? - Slipp meg av her.
- Farhad. - Ta med mamma til Noor. Jeg blir igjen.
Du havner i fengsel om du blir.
Jeg finner på noe.
- Jeg kan finne på noe... - Tenk deg om.
- Jeg finner på noe. Stopp! Slipp meg av. - Nei! Ta deg sammen.
Gud.
La meg prate.
- Hallo. - Hallo, betjent.
- Hva skjedde med bremselyset og bakruta? - Rampete unger i nabolaget.
Skru av bilen.
Gi meg nøklene.
- Hvor skal dere? - Kashan.
Så sent?
Hvordan kjenner du ham?
- Jeg... - Jeg spør henne.
Det er nevøen min.
Vi besøkte et sykt familiemedlem på Gharazi sykehus.
Førerkort?
Vent her.
Alle enheter, vær på utkikk etter en hvit Toyota Land Cruiser.
Gå ut.
- Hva er problemet? - Gå ut av bilen! Ut, nå!
Snu deg og legg hendene på bilen.
Legg hendene på bilen!
- Hør, jeg har en pistol i bukselinningen. - En pistol? Ikke snu deg! Ikke rør deg!
Ikke rør deg! Forstått?
Farhad.
Farhad, hva gjør du?
Farhad.
- Legg ned pistolen. - Jeg skal tilbake.
Bare legg ned pistolen, Farhad.
Jeg skal si at en fremmed kom og prøvde å ta oss.
Farhad!
- Vær så snill. - Og jeg måtte stoppe ham.
Farhad!
Farhad, si noe. Vær så snill!
Vi sender forsterkninger.
Farhad, si noe til meg!
Hva har du gjort? Du drepte ham!
Du drepte sønnen min! Hva har du gjort mot meg?
Hva har du gjort? Farhad!
Ikke! Slipp meg!
- Ja. - Hør her.
- Det gikk dårlig. - Ok.
Broren tok en pistol og skjøt mot meg. Jeg måtte skyte ham.
Greit.
Han er død.
- Forstått? - Ja.
Moren har det ikke bra, men jeg får henne på flyet.
- Greit. - Beklager at det er dårlig nytt.
Jeg ringer når jeg kan og forklarer, men jeg må gå.
Forstått.
Er de trygge?
Ja, de er trygge.
Tekst: Lovise Kvalsund