DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Peter, ea e Alice.
Ea se va ocupa de instrucția ta. Îi urmezi ordinele.
Ca agent de noapte, relațiile sunt periculoase.
Alice!
Alice a murit.
- Ce? - E moartă.
Am vândut un dosar din etapa inițială.
Se numea Foxglove.
Am luat tot.
Crede-mă, vere, e mai bine așa.
Se pare că iranienii au obținut informații secrete.
Președinta vrea să fiți la curent.
Javad te măsura din priviri.
- Nu-l cunosc. - Atunci, încearcă să-l cunoști!
E necrologul unui pușcaș marin pe nume Solomon Vega.
Sora lui, Celeste, mai trăiește.
Abbas Mansuri, ambasadorul Iranului la ONU.
Solomon Vega.
- Au făcut schimb. - Cine i-a pozat?
Noor Taheri. Preluăm cazul ei.
CU UN AN ÎN URMĂ
Mi se pare super.
- E foarte evocator. - Dar?
E periculos să scrii așa ceva.
Sigur că e periculos. Tot ce merită făcut e periculos.
Chiar dacă acuzațiile stau în picioare,
te iei de Garda Revoluționară.
Ăsta e scopul buletinului informativ. Să admonesteze puterea.
Știu, dar se vor înfuria mullahii când îl vor citi.
Presupui că știu să citească. Și oricum, ce-ți pasă?
Vei deveni în curând o rotiță din sistem.
Nu putem fi toți jurnaliști clandestini.
Știu că nu te încântă Ministerul de Externe.
Dar acolo pot încerca să schimb ceva.
E important pentru mine.
Așa cum e acest buletin pentru tine.
Gândește-te la fratele tău!
Merge în armată la anul, nu?
Fanaticii îl vor forța să le înghită propaganda.
E aiurea, dar cele mai mari minciuni sunt cel mai frumos prezentate.
Vrei să sufere ca tatăl tău?
- Deschide ușa! - Să nu te găsească aici! Haide!
- Ce e? - E poliția. Fugi!
- Dar tu? - O să mă descurc. Repede!
Știm că ești acolo.
Deschide ușa sau o spargem!
Ți s-a spus să nu mai publici minciuni ca o trădătoare.
Faceți loc, la o parte!
Ce se petrece? De ce au luat-o?
Se temeau de ea.
AGENTUL DE NOAPTE
Edward?
E cineva?
Bună!
Scuze! Te rog.
Cine sunteți?
Eu sunt Peter, ea e Rose.
Am să îți spun ceva. Dacă nu-ți place ce auzi, poți să pleci.
Nu lucrez pentru CIA, dar am fost informat despre cazul tău.
Știu că vrei să-ți aduci familia din Iran, să locuiască în SUA.
Bine. Eu te preiau de la Edward. Înțelegi?
E una dintre fotografiile tale cu cel cu care s-a văzut ambasadorul, nu?
- Da. - Ce știi despre el?
Întâlnirea a fost secretă.
A programat-o chiar el.
Nu știu ce au discutat, dar ambasadorul a primit o servietă.
- I-am zis lui Edward... - Lasă-l pe Edward, zi-mi mie!
- Ce era în servietă? - Nu știu, dar e încă la el.
E încuiată în biroul lui.
- Te ajută? - M-ar ajuta mai mult să știu ce conține.
Îmi ceri să-ți dau ce e în servietă?
Doar cât să copiez conținutul.
Dacă o faci, îți scoatem familia din Iran și o aducem aici.
Veți locui împreună, noi vă vom proteja și vă vom ajuta financiar.
- Asta e oferta. - E o ofertă serioasă.
- Și dacă nu o fac? - Nu vei mai auzi de mine.
Te întorci la misiune și trăiești cu alegerea făcută.
Săptămâna viitoare, fratele meu e înrolat.
Și va fi trimis să moară fără niciun rost, în războiul altora, ca tatăl nostru.
Nu vreau să pățească asta.
Dar săptămâna asta pregătim ședința ONU,
mâine e petrecerea de la reședință,
apoi o conferință de trei zile.
Dacă neglijez toate astea, devin suspectă.
Ce e cu petrecerea?
Stai, nu înțeleg. Ce vrei să spui?
Că nu știe nimic despre asta.
Un spion american vinde planurile unei arme a CIA-ului numită Foxglove,
iar tu spui că șeful șefului său de la CIA nu știe nimic despre toate astea?
Și nu ți se pare ciudat?
Nu. Gedney nu e spion, ci birocrat.
De asta a ajuns șeful cel mare.
Nu știe nimic, dar știe cum să facă pe birocratul.
Te superi dacă îl caut și-l mai întreb câte ceva?
- Te îndoiești de cuvântul meu? - De al tău, nu.
Nu totul e o conspirație.
Cei numiți politic sunt la fel de idioți și fără cap ca oricine.
Îl faci pe directorul CIA-ului idiot?
Și fără cap. Ține pasul!
- Warren a fost cea mai bună pistă. - Vei găsi și alte piste.
Continuă ancheta! Voi face și eu la fel.
Lasă-l pe Gedney în pace!
Doamna Vega! E cineva?
Celeste?
Scuze! Doamnă!
O știi pe cea care locuiește aici?
- A dat de bucluc? - Nu.
Sunt de la CRPD, un sistem de protecție finanțat la nivel federal.
Oferim asistență financiară celor cu dizabilități.
Dacă se bagă statul, s-a rezolvat.
Speram să vorbesc cu dna Vega, dar nu e nimeni acasă.
A fost foarte ciudat.
Eu și Phil nici n-am auzit camioanele până să vină azi-dimineață.
- S-a mutat? În toiul nopții? - Da.
O ajutam la cumpărături din când în când...
Sărmana! Nu o ajutau prea mulți oameni.
Serios? Credeam că are un frate.
Nu, nu l-am văzut niciodată.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Există paznici, camere de supraveghere
și nu e voie cu telefoane sau alte dispozitive electronice.
Cei ca mine, de la misiune, fac excepție.
- Ce e la etajul trei? - Biroul lui Abbas, unde e servieta lui.
- Nu mă pricep la desen. - Te descurci bine.
- E singura scară? - Nu.
Mai e o scară de serviciu în cămara majordomului.
- Biroul e încuiat? - Da, intri doar cu cardul. Îl ține la el.
Dar nu e singura problemă.
Javad, șeful pazei, a fost membru al Forțelor Quds.
Ce e aia?
O ramură de elită a Gărzii Revoluționare Islamice.
- Se va ocupa mâine de toate detaliile. - Și camerele?
Înregistrează pe un server din subsol.
Din câte știu, nu sunt monitorizate.
Deci trebuie doar să intru, să fur cardul, să merg pe scara de serviciu către birou,
să găsesc servieta, să văd ce e înăuntru și să plec fără a fi detectat?
Când o spui așa...
Cred că îți pot face rost de card, dar...
Ce e?
Abbas îl ține în buzunarul sacoului.
Dacă ar fi ceva care să-l distragă...
Sau cineva?
Aș putea...
- Nu. - A fost doar o idee.
- Găsim noi altceva. - Oare? Nu avem timp.
Lasă-mă o clipă!
Mă descurc. E în regulă.
Nu e în regulă. Nu de asta ai rămas aici.
E doar o petrecere, nu?
Dacă mă prind, mă dau afară. Dacă te prind pe tine, iese un incident internațional.
Noor se pune deja în pericol.
- Nu. - Te descurci singur?
Și dacă nu afli ce e în servietă? Se întâmplă ceva rău, nu?
Mă descurc.
Dau niște telefoane.
- Ești supărat. - Mă citești ca Sherlock Holmes.
- E vorba de victime? - Au fost mai degrabă execuții, nu?
Da, m-au cam îngrijorat.
Dar jaful a fost și mai alarmant. Aveam un plan clar.
Planurile se schimbă în funcție de situație.
În plus, acum suntem într-o poziție mai bună.
Sunt obligați să ne ia în serios. Asta vrei, nu?
Markus, eu aș vrea să înțelegi natura delicată a acestui demers,
dimensiunea politică și faptul că a durat luni să plănuim totul.
Și tatăl tău? Urmează să fie condamnat.
Mă ocup de asta.
Serios.
Dar a ajuns aici fiindcă l-au influențat militanți ca tine.
Dacă mă asculta, nu era acum închis la Haga,
în timp ce interlopii distrug moștenirea familiei mele.
- Vă întrerup? - Nu.
Nu. Te rog, ia loc!
Văd invitația ta ca pe un semn că vrei ca aranjamentul nostru să continue.
- Am înțeles bine? - Da.
Da, dar am o întrebare care nu-mi dă pace.
Eu știu de ce fac toate astea.
Pentru țară, familie și moștenire.
Dar nu pot să pricep cu ce te alegi tu.
Îți pot da un sfat?
Nu pune întrebări la care nu știi deja răspunsul!
Îți recunoști ignoranța.
- Vrei să spui că sunt ignorant? - Nu.
Dar nu întrebi pe cine trebuie.
- Noapte bună! - Noapte bună!
De ce lucrezi la ora asta?
Știi cum e Abbas cu o săptămână înaintea Adunării Generale.
„Haleh, e o treabă serioasă.
Haleh, e o muncă importantă.
Haleh, dă-mi asta! Haleh, dă-mi aia! Haleh!”
Poate fi cam exigent.
Abia aștept să merg acasă,
ca eu și Bijan să avem mai mult timp pentru noi.
Apropo de dragoste...
Iar începem.
Ce? Nu mă poate interesa viața amoroasă a prietenei mele?
Uită-te în jur! Nu prea avem parte de distracție.
Am luat doar prânzul împreună, nu plănuim să fugim în lume.
Dar îți place Javad, nu?
E foarte drăguț.
Știam eu! Nu ți-am spus? La așa ceva, parcă am un al șaselea simț.
Da, știu despre al șaselea simț al tău. Și al șaptelea... și al optulea...
Hai, fugi! Îți termin eu treaba.
- Serios? - Da.
„Am treburi serioase de terminat.”
LISTA DE INVITAȚI
FOST MINISTRU ADJUNCT DEPT. FEDERAL ELVEȚIAN DE INTERNE
Cum merge?
Atât de bine?
Nu stăpânesc bine unghiurile.
Nu lăsa perfecțiunea să împiedice progresul.
Trebuie să fie perfect, Rose.
În munca mea, cel mai mult îmi place că poți construi tot ce poți coda.
Uneori, abilitățile mele nu se potrivesc cu ideile din capul meu.
Dar știi ce mă ajută în acele ocazii foarte rare?
Să caut soluții.
Mulțumesc, dar nu am timpul și energia necesare.
Gândește-te la cea mai proastă versiune a planului și începe de acolo!
Nu căuta răspunsuri direct, ci încearcă să le găsești în felul tău!
Încearcă! Începe cu ce e mai prost. Poți, nu?
Du-te la culcare!
Auzi?
Nu știu cum va ieși totul mâine, dar vreau să-mi promiți ceva.
Dacă se întâmplă ceva la petrecerea asta, orice ar fi,
te întorci pe călcâie și pleci.
Pe loc, nu-ți asumi riscuri.
Da? Chiar dacă e pentru mine.
Am înțeles.
Nu e suficient.
Dacă nu-mi promiți, anulez totul.
Promit.
Noapte bună!
DESCHIS
Închidem la nouă. Scuze!
Două minute, intru și ies.
Citiți semnul!
Cum ați...
Pe semn scrie că e deschis.
Nu te superi, nu? Îmi vreau corespondența.
Bine. Cum vă numiți?
Bine. O secundă.
PATRICK KNOX LA PREȘEDINȚIE
Poftiți!
S-a întâmplat ceva?
Ai un cuțit?
Mai bine faci câțiva pași înapoi.
Serios.
Sigur e o greșeală.
Nu trebuia să primesc asta.
Da...
E pe numele dvs.
- Bună! Ești treaz. - Bună!
Mai știi ideea ta de a începe cu prostiile?
Cred că a mers.
Serverul de securitate o fi având o siguranță.
Dacă o întrerup, camerele repornesc abia după 15 minute.
Intru în biroul ambasadorului și apoi ies fără a-i alarma, odată ce primesc cardul.
Noor ni-l va da. O voi ajuta să-l ia.
Și tu vei fi ajutată.
Partenerul tău. Atașatul elvețian pentru afaceri speciale.
Cu el intri și ieși de la petrecere.
- Ai prieteni în Elveția? - E omul lui Catherine. Te va proteja.
Bine.
Tu cum intri la petrecere? Nu cred că ești pe lista de invitați.
Orice petrecere are catering.
- Ce? - Arată bine.
O să arăți bine în vesta aia hidoasă.
Poți să returnezi rochia și să mi te alături.
Nu, am servit destul la mese în facultate.
Rămân cu elvețianul.
DUPĂ OMUL MEU, KINCARE TRUST E O FUNDĂTURĂ ȘI CONTUL A FOST GOLIT PESTE NOAPTE.
Parcă urmăresc fantome.
Nu te supăra!
Haideți!
Domnule! Scuze!
Sunteți Isaac Leeds?
Intrați în casă, fetelor! Vin imediat.
- Da, eu sunt Isaac. - Bună, Isaac!
Eu sunt Catherine.
Am lucrat cu Alice, verișoara dvs.
Voiam doar să vă transmit condoleanțe în persoană și să-mi cer scuze.
Scuze pentru ce?
Cred că a fost o greșeală la transport,
dar acest pachet ar fi trebuit să ajungă la cei dragi mult mai devreme.
N-o cunoșteam prea bine pe Alice.
Unchiul meu, tatăl ei, vorbea tot timpul despre ea. Și era foarte mândru.
Mai ales când a ajuns la FBI.
Cred că apoi a fost promovată,
căci venea din ce în ce mai rar.
Iar într-o zi, nimeni n-a mai auzit de ea.
Nu știu dacă era din cauza slujbei sau avea ceva cu noi,
dar... știu că i-a frânt inima tatălui ei.
L-ați trimis înapoi.
Ceva de acest gen
ar trebui să fie la cineva care chiar o cunoștea și ținea la ea.
- Noor! - Intră!
- Hai! Până vin oaspeții, avem treabă. - Vin.
Așa.
- Ești gata? - Da.
E exagerat?
Nu, arăți grozav.
- Mă ajuți? N-am reușit să o închid. - Da.
- Gata. - Mersi.
Nu uita, dacă apar probleme, te asiguri...
Că ies imediat și uit că ai existat. „Care Peter?” Înțeleg.
- E ceva serios. - Înțeleg.
Bine, ne vedem la petrecere.
Bine. Ai grijă!
- Baftă! - Și ție.
Cum te cheamă, dragă?
Rose.
Rose?
Da.
Astă-seară, te voi prezenta drept Bettina.
- Bettina? - E bine?
Cum crezi că e bine.
Perfect.
De cât timp lucrezi cu Catherine?
Nu cu, ci pentru.
- M-a capturat, nu mi-e colegă. - Te-a capturat?
Acum câțiva ani, am făcut o greșeală de care vreau să uit.
Și m-a prins
în flagrant.
Iar asta e pedeapsa mea.
E felul meu de a-i răsplăti tăcerea.
Și câte favoruri îți mai poate cere?
Să ne concentrăm la ce avem de făcut!
Așa.
Iranul îi salută pe amicii noștri elvețieni.
- O seară plăcută! - Mulțumesc.
Doamnă!
- Telefonul. - Nu îl am la mine.
Mersi, scumpo!
Nu-ți face griji! Nu vor vedea...
Suntem la o petrecere. E frumos să socializezi.
Nu vreau să-l pierd din ochi.
Îl găsim la momentul potrivit. Până atunci, răbdare.
- Merg după chestii goale, bine? - Da.
Dle ambasador! Recepția pentru ministrul de externe e un triumf.
Emil!
Nu așteptam o vizită a prietenilor elvețieni astă-seară.
- Și totuși, iată că am apărut! - Ești binevenit oricând.
Permite-mi să ți-o prezint pe partenera mea! O cheamă Bettina.
Bun-venit! Încântat de cunoștință.
Ce s-a întâmplat cu ultima?
Din păcate, vin și pleacă.
Câți ani are?
Spune-mi, Bettina, ești americancă?
Sper că nu e o problemă.
Nu pentru mine, ci pentru tine.
În noiembrie, e o decizie grea...
Knox sau Hagan la președinție. Pe cine vei alege?
Mi se pare o decizie ușoară.
Emil, ai dat de o adevărată politiciană.
Atenție!
Da. Cu siguranță voi fi atent la multe lucruri cu ea.
Ce sunt acelea?
Crostini cu rodie. Sunt delicioase.
- Te rog, ia! - Iau două, dacă e în regulă.
Bettina!
Cred că se îneacă.
- Te îneci? - Draga mea!
- Se îneacă. - Faceți ceva!
- Te îneci? - Faceți ceva!
Fă ceva, domnule ambasador!
Te rog.
Îmi revin.
Mi-a trecut.
Ne-ai speriat groaznic.
Tu! Vino să mă ajuți!
Trebuie să beau niște apă.
- Ce se întâmplă? - Javad l-a dus undeva.
Pe cine, pe Peter? Unde?
Nu știu, dar n-a mai rămas mult timp. Ce să facem?
Eu...
Trebuie să iau aer.
Ce? Nu, unde te duci?
- Mai ai cardul? - Da.
Dă-mi-l! Și telefonul. Am nevoie pentru poze.
Iute, până nu mă răzgândesc.
Găsește-l pe Peter, vezi dacă e teafăr!
E păcat de ele. Nu le puteați face cadou altcuiva?
Sunt cadouri de preț, de la aliați de încredere.
Nu le-am da niciodată.
Dar, desigur, alcoolul ne e interzis.
Și de ce v-au dat vin?
Ultimul nostru ambasador nu respecta regulile.
Dar a fost nevoit să învețe.
Ia zi, Matt! De când lucrezi la firma asta de catering?
De câteva luni. De ce?
Mergi altfel decât ceilalți.
- Cum merg? - Hotărât.
- Încerc să-mi fac treaba. - Da.
Și ce făceai înainte? Unde lucrai?
Mai mult în comerț. Locuiam în nordul statului.
Acum caut să plătesc facturile, să-mi hrănesc câinele.
Nu mănâncă conserve, ci doar pui fiert de calitate.
Ce... Ce rasă e?
E un labrador auriu.
- Le ai cu câinii? - Nu.
Dar aveam impresia că labradorii sunt alergici la pui.
Scout nu e. Îi place, nu se mai satură.
Cred că am terminat.
Pot să mă întorc la lucru?
Altfel, mă vor pune în dubă.
Nu.
Încă nu.
Eu am lucrat mereu în contraspionaj.
Mi-a plăcut foarte mult.
Dar, ca majoritatea slujbelor, și asta tinde să te contamineze.
În timp, capeți anumite obiceiuri.
De exemplu, de fiecare dată când intru într-o cameră,
ochii îmi caută instinctiv căile de scăpare.
Orice ușă, orice fereastră.
Oricât aș încerca, nu mă pot opri.
Foarte mișto. Dar nu văd ce legătură are cu mine.
Și eu mă întrebam asta când am văzut că și tu ai aceeași obsesie.
Numeri din ochi geamurile și ușile.
E un obicei ciudat pentru un ospătar. Nu-i așa...
Matt?
Mă bucur că am vorbit, dar plec la muncă.
Nu cred.
Rahat!
Javad e acolo? Abbas vrea să-i vorbească.
E ocupat. Pleacă!
Nu știu cine crezi că sunt. Eu...
Nu sunt așa interesant ca cel pe care-l cauți.
Nu te subestima! Abia începem să ne cunoaștem.
Doar puțin.
Doamne!
E un costum făcut la comandă!
- Mi l-ai făcut praf! - Îmi pare rău.
Caută pe liste! M-au autorizat să vin azi, ca pe toți ceilalți.
Dacă-i întreb pe ceilalți ospătari, se pun chezaș pentru tine?
- Da, exact. - Și de cine să întreb?
De Matt. Mă numesc Matt.
E ridicol, nu trebuie să suport așa ceva.
Sunt cetățean american, suntem la New York.
- Nu mă poți reține aici. - Nu pot?
Fiind reședință diplomatică, camera asta e teritoriu suveran al Iranului.
- Super. Și asta te face primar? - Nu.
Mă face Dumnezeu.
- Ce e? - Avem o problemă cu un angajat.
- Cine? - Noor.
Duceți-l la subsol!
Speriați-l puțin!
Apoi vom afla cine e.
Idioată neatentă! Cum să continui seara plin de...
Ce s-a întâmplat?
- M-a umplut de mizerie! - Mai încet, domnule!
Ai dreptate.
M-a cam luat valul.
Scuze!
Caut niște sifon pentru pete.
Te simți bine? N-ai pățit nimic, nu?
Îmi pare rău. A fost numai vina mea.
Nu-i nimic.
Du-te și spală-te!
Scuze!
Ce căutați aici? Și cum ați intrat cu ăla?
Telefoanele trebuiau lăsate la intrare.
Era coadă la baie și am crezut că e una aici.
Am găsit telefonul pe balustradă.
Ai idee al cui e?
Da, lucrează cu mine. O să mă asigur că îl primește.
Vă rog!
Fug până la dubă. Nu mai am tacâmuri.
Îmi mai aduci niște chifle?
Sigur.
Rose!
Rahat!
Ce-ai pățit?
M-am sacrificat.
Mergem?
Trebuie doar să...
Lasă-mă pe mine! Ai făcut destul astă-seară.
Să-mi pui o vorbă bună la Catherine, da?
Bine.
Prietene!
A fost o seară minunată. Fantastică.
Desigur. Doar de asta mă sună.
Ar vrea să trimită mesaje. Ar fi mai ușor...
Catherine!
Patru ani în operațiuni externe,
cinci ani la FBI înainte.
Se achita de orice situație profesională, insista dacă nu reușea imediat
și mergea mereu până la capăt, doar asta-i era slujba.
Nu știu despre ce e vorba, dar nu e nici locul, nici momentul potrivit.
Ai dreptate, dar așa e cu sacrificiul, domnule director Gedney!
E al dracului de incomod.
Aia e cenușa cuiva?
Ce Dumnezeu, Catherine! La cină?
Numele ei era Alice Leeds. Era cea mai bună, știa ce are de făcut.
Tot ce aștepta în schimb era ca instituția să o protejeze.
Deci obișnuiește-te să mă vezi, Byron,
fiindcă nu plec de aici până nu-mi spui pentru ce a murit.
Mă duc la toaletă.
Scuze!
Foxglove.
Ce e?
Unde ai fost?
Scuze! Întoarcerea a luat mai mult decât credeam.
Ai plecat, nu? Când m-au dus în spate, ai plecat?
Urma să o fac, dar...
Am vorbit că, dacă se întâmpla ceva...
Știu. Dar am reușit, Peter.
Am găsit cardul, am găsit servieta, am făcut pozele și m-am furișat la timp.
Am făcut-o.
- Ce? Și unde sunt? - Pe telefonul lui Noor. Le luăm mâine.
- Te rog, nu te supăra! - Nu...
Nu sunt supărat.
Nu trebuia să fii acolo.
Trebuia să fi plecat. Mi-ai promis.
Dacă ți se întâmpla ceva, eu...
N-am pățit nimic. Nici tu.
Am reușit.
Tu ai reușit.
Bună!
- Cum a fost petrecerea? - Cu peripeții. Emil ne-a ajutat mult.
- Am auzit. Cine știa cât curaj are Rose? - Eu știam.
Ai mai găsit legături între Solomon Vega și Foxglove?
Am avut o discuție fascinantă aseară la cină.
Încă mai primesc informații, dar fondul discuției m-a neliniștit.
Asta e o parte a slujbei despre care nu ți se spune.
Da.
Ai mai pierdut pe cineva așa?
O dată. Acum ceva vreme.
Îmi pare rău.
Alice îmi dădea raportul aici de două ori pe lună.
Ea prefera să ne vedem pe chei.
Am crezut mereu că e o alegere tactică.
E public, e plat, are o singură intrare.
Dar apoi mi-am dat seama...
că pur și simplu iubea apa.
La Bangkok,
am exersat o urmărire toată noaptea.
S-a dovedit că urmăream rulota ei preferată cu mâncare.
Ăsta e secretul.
E ceea ce face dintr-un agent bun unul grozav.
- Să apreciezi lucrurile mărunte? - Da.
Alice făcea asta mai bine decât noi.
Nu te vezi iar cu șarpele ăla, nu?
Data trecută erai într-o dispoziție oribilă.
- Sloane, e vărul meu. - Nu e o mare legătură de rudenie.
Doar verii se căsătoresc între ei, nu?
În plus, e chiar nasol.
- E ca un câine vagabond. - Mai curând ca o vulpe.
Mă lucrează pe la spate.
E timpul să-i amintesc cine e șef.
Ține!
Poartă-l pe ăsta, e mai regal.
Nu e cam țipător?
Culorile tari denotă putere.
Haide!
Sagrados.
Importate din Havana.
- Pot să iau? - Sigur că da.
La urma urmei, la asta te pricepi.
Nu înțeleg. Planul nostru avansează. N-ar trebui să sărbătorim?
Planul nostru? Nu. E planul meu.
Care, dacă ții minte, era simplu.
Examinăm laboratorul mobil pentru șantaj,
nu-l furăm cu totul, lăsând americani morți în urmă.
- Cât te-au costat? - Ce?
Unghiile.
- Ți-ai făcut manichiura, nu? - Și?
Mâinile aspre arată că muncești din greu.
Mâinile moi dezvăluie o atingere delicată.
Nu e vina ta.
Ai fost împovărat cu așteptări de aristocrat.
Cred că ți-ai uitat poziția.
Iar eu cred că ești depășit, rățușcă.
- Poate ar trebui să-ți arăți loialitatea. - Față de cine?
Știi tu.
Și nu l-aș lăsa să aștepte.
Tatăl tău e cam nerăbdător zilele astea.
- A venit? - E pe drum.
Sigur are pozele? Ai văzut documentele?
Da. Erau în franceză. Le-am pus pe telefonul lui Noor.
În franceză?
Bine.
S-o mai așteptăm câteva minute.
Ce se întâmplă?
Pleci puțin?
Serios?
Bine.
- Sunt documente despre Foxglove? - Cele rămase. Probabil că restul au ars.
Nu pricep. Niște nume la întâmplare și agenți chimici.
E cam puțin, dar se încheagă. Un program de cercetare clandestin, chimie teoretică.
Urma să proiectăm noi arme sintetice americane
la care să excelăm, dar și antidoturi, solvenți, ca să le contracarăm efectul.
Singura problemă a fost
că trebuiau produse chimicalele pentru a ști cum să le contracarăm.
CIA-ul, în colaborare cu armata americană,
a creat în secret nouă agenți chimici noi într-un laborator mobil care, de vineri,
a dispărut.
Cum adică? A fost furat?
Erau înarmați până în dinți. Au și ucis doi pușcași marini.
La naiba!
- Putem coborî? - Da.
- Bună! Ai fost urmărită? - Nu.
Dar misiunea e în alertă după cele întâmplate aseară.
Zic că i-ai rupt claviculele unui paznic.
- Ea cine e? - E cu noi.
Ai jucat un rol important în obținerea informațiilor necesare, nu?
- Ba da. - Mă bucură acest gen de cooperare.
Ai pozele documentelor, făcute de Rose?
E în regulă, îi poți da pozele.
Nu le-am adus.
- Sunt la loc sigur. - Noor!
Mi-am dat cuvântul și mi-l voi ține, dar țin să știu că și voi o veți face.
Trebuie să aflăm ce conțin documentele. Acum!
- Îți aducem familia aici, dar va dura. - Cât?
Javad analizează filmările secundă cu secundă.
Va începe să pună întrebări, va interoga întreaga misiune.
- Nu mai pot aștepta. - Are dreptate, Peter.
Planificarea extracțiilor durează, mai ales din țări ostile.
Cei care i-au dat lui Abbas documentele au furat ceva foarte periculos.
Documentele acelea ne pot spune cine sunt, ce plănuiesc.
Nu!
Cereți tot mai multe
și mi-ați ținut familia deasupra capului, ca pe un morcov.
Am făcut ce ați vrut. Mi-am asumat riscuri.
Mi-am trădat țara.
Acum faceți și voi ceva pentru mine!
Te rog, Noor.
- Unde ți-e telefonul? - V-am spus.
Peter!
Am transferat pozele pe un stick.
Unde?
Dacă documentele sunt atât de importante,
scoateți-mi imediat familia din Iran!
Pe urmă veți primi pozele, dar nu înainte.
Subtitrarea: George Georgescu