VIDĚLI JSTE...
Petere, to je Alice.
Dohlédne na váš výcvik. Takže ji poslouchejte.
Teď jsi noční agent. Vztahy jsou nebezpečné.
Alice!
Alice je mrtvá.
- Cože? - Zabili ji.
CITLIVÉ INFORMACE
Prodal jsem spis z počáteční fáze.
Jmenoval se Bolehlav.
Vzali jsme to komplet. Věř mi, bratránku, je to tak lepší.
Vypadá to, že se Íránci dostali k tajným informacím.
Prý máme zapojit Noční akci.
Džavád po tobě pokukoval.
- Vůbec ho neznám. - Tak se s ním seznam.
Je tu nekrolog mariňáka jménem Solomon Vega.
Prý má sestru Celeste.
Abbás Mansúrí, íránský velvyslanec při OSN.
- Solomon Vega. Něco si předali. - Kdo to fotil?
Núr Táherí. Přebíráme její případ.
ISFAHÁN, ÍRÁN
O ROK DŘÍVE
Podle mě je to skvělé.
- Podnětné. - Ale?
Vydávat něco takového je nebezpečné.
Jako všechno, co má nějaký smysl.
Šaukat, i kdyby ta obvinění byla pravdivá, pouštíš se do boje s Revolučními gardami.
Proto ty noviny píšu. Chci šlapat mocným na kuří oko.
Já vím, ale jestli si to přečtou mulláhové, tak je klepne.
Pokud vůbec umějí číst. A cože tě to vůbec zajímá?
Brzy budeš jen další kolečko v jejich mašinerii.
Každý nemůže být novinář v odboji.
Vím, že se ti Ministerstvo zahraničí protiví.
Ale právě tam můžu být prospěšná.
Záleží mi na tom.
Jako tobě na tvých novinách.
Mysli na svého bratra.
Příští rok půjde na vojnu, ne?
Ti fanatici mu svou propagandou vymyjou mozek.
Sice jsou to nesmysly, ale když ptáčka lapají, pěkně mu zpívají.
Chceš, aby trpěl jako tvůj otec?
Otevřete! Hned!
- Ať tě tu nenajdou. - Kdo to je?
- Policie. Uteč. - A co ty?
Já si poradím. Běž!
Víme, že tam jste!
Otevřete, nebo ty dveře vyrazíme!
Varovali vás, abyste nešířila podvratné lži.
Uhněte. Z cesty!
Co se stalo? Proč ji zatkli?
Báli se jí.
NOČNÍ AGENT
Edwarde?
Haló?
Zdravím.
Pardon. Jen klid.
Kdo jste?
Já jsem Peter, tohle je Rose.
Chci vám něco říct.
Když se vám to nebude líbit, můžete jít.
Nejsem od CIA, ale informovali mě o vašem případu.
Prý chcete dostat rodinu z Íránu sem do Spojených států. Je to tak?
Dobře.
Přebírám to po Edwardovi. Chápete?
Tohle jste fotila vy.
Ten muž se sešel s velvyslancem, že?
- Ano. - Co o něm víte?
Ta schůzka byla tajná.
Domluvil si ji sám.
Nevím, o čem jednali.
Ale velvyslanec odešel s taškou.
Já to Edwardovi...
Toho pusťte z hlavy. Teď jsem tu já.
- Co v té tašce bylo? - Nevím. Ale má ji u sebe.
Zamčenou v pracovně.
Pomůže vám to?
Pomohlo by mi vědět, co je uvnitř.
Chcete, abych vám to přinesla?
Stačí ofotit obsah.
Pak dostaneme vaši rodinu z Íránu a můžete tu všichni žít spolu.
Pod naší ochranou a za naší finanční podpory.
- To vám nabízíme. - Dokáže to zařídit.
- A když odmítnu? - Už o mně nikdy neuslyšíte.
Můžete se pak vrátit k misi a zkusit nelitovat svého rozhodnutí.
Bratra příští týden odvedou na vojnu.
Pošlou ho na smrt do nějaké nesmyslné cizí války tak jako otce.
Nechci, aby tak skončil.
Ale celý týden probíhají přípravy na OSN,
zítra je večírek u velvyslance a pak třídenní konference o vodě.
Nemůžu se flákat, všimnou si toho.
Co je to za večírek?
Moment, nechápu. Co mi to povídáte?
Nemá o tom tušení.
Americký špion prodá informace o experimentální zbrani CIA zvané Bolehlav
a vy mi tvrdíte, že jeho vrchní šéf v CIA o tom nemá ani páru?
To vám nepřijde divné?
Ne. Gedney totiž není špion, ale byrokrat.
Proto z něj udělali ředitele.
Ví kulový.
Ale umí dělat parafy.
Nevadí, když si na něj posvítím a na pár věcí se přeptám?
- Nevěříte mi? - Na to jsou tu jiní kandidáti.
Nehledejte za vším spiknutí.
Političtí nominanti bývají stejně neschopní joudové jako ostatní.
Říkáte o řediteli CIA, že je jouda?
A neschopný. Neslyšíte?
Aidene, Warren byl naše nejlepší stopa.
Najdete další.
Pátrejte dál a já budu dělat totéž.
A Gedneyho nechte být.
Paní Vegová? Haló?
Celeste?
Promiňte, můžu se zeptat?
Znáte ženu, co tu bydlí?
- Je v maléru? - Vůbec ne.
Jsem z ADRC.
Je to federálně financovaný program na podporu lidí s postižením.
Aha, vláda. Jsme zachráněni.
Chtěla jsem s paní Vegovou mluvit, ale dům je prázdný.
Bylo to fakt zvláštní.
S Philem jsme neslyšeli ani ťuk, až když odsud ráno odjížděli stěhováci.
Přestěhovala se? Uprostřed noci?
Jo. Občas jsme jí pomáhali s nákupem, protože...
Chuděra kolem sebe moc lidí neměla.
Vážně? Myslela jsem, že má bratra.
Ne, toho jsem tu nikdy neviděla.
- Je mi líto. - Nevadí. Díky.
Jsou tam stráže a bezpečnostní kamery.
Dovnitř nesmí žádné mobily ani elektronika.
Výjimku má prověřený personál jako já.
Co je ve třetím patře?
Abbásova pracovna, tam má tu tašku.
- Promiňte, neumím moc kreslit. - V pohodě.
- Vedou tam jen jedny schody? - Ne. Z přípravny vede služební schodiště.
- Pracovna se zamyká? - Ano.
Na kartu. Nosí ji u sebe.
Ale to není jediný problém.
Šéf bezpečnosti Džavád sloužil u jednotek Kuds.
Co to je?
Elitní oddíl Islámských revolučních gard.
- Zítra bude mít vše pod drobnohledem. - A co kamery?
Myslím, že nahrávají na server v kotelně.
Ale co vím, tak je nikdo nesleduje.
Takže tam stačí vlézt, ukrást kartu, vyjít po schodech do pracovny,
najít tašku, vyfotit obsah a zmizet, než si mě všimnou.
Takhle to zní jednoduše.
Určitě vám tu kartu dokážu obstarat, akorát...
Akorát co?
Abbás ji nosí v kapse u saka.
Kdyby ho tak něco rozptýlilo, odvedlo jeho pozornost...
Nebo někdo, ne?
Mohla bych...
- Ne. - Byl to jenom nápad.
- Vymyslíme něco jinýho. - Vážně? Nemáme čas.
Dejte mi chvilku.
Petere, já to zvládnu. Neboj.
Ne, kvůli tomu tady nejsi.
Vždyť je to jenom večírek.
Když mě chytí, tak mě vyhodí.
Ale u tebe hrozí mezinárodní incident.
Núr riskuje už tak.
- Ne. - Zvládneš to sám?
Když se do tý tašky nedostaneš, hrozí něco fakt zlýho, ne?
Dokážu to.
Musím si zavolat.
- Zlobíš se. - Neříkaj ti blesku?
- Jde o ty oběti? - Spíš popravy, ne?
Jo, to mě krapet znepokojilo.
Ale ne tak jako ta krádež. Plán byl přece jasný.
Plány se mění podle situace.
Navíc nám to hraje do ruky.
Budou nás muset brát vážně. A to přece chceš, ne?
Chci, abys pochopil, jak je ta celá věc delikátní, Markusi.
Je v tom globální politika, vole, a vymýšleli jsme to měsíce.
A co tvůj otec? Brzy vynesou rozsudek.
Dělám na tom.
Ne že ne.
Ale ve srabu je proto, že ho zburcovali extrémisti jako ty.
Kdyby poslouchal mě, netrčel by v Haagu,
zatímco si cizáci porcujou naše rodinné dědictví.
- Neruším? - Ne.
Ne. Posaďte se.
Vaše pozvání beru jako signál, že chcete pokračovat ve spolupráci.
- Je to tak? - Ano.
Ano, ale něco mi vrtá hlavou.
Vím, proč to dělám já.
Kvůli svojí zemi, rodině, dědictví.
Ale nejde mi do hlavy, co z toho máte vy.
Můžu vám dát radu?
Nikdy se neptejte na něco, pokud neznáte odpověď.
Přiznáváte tím neznalost.
- Chcete říct, že jsem hlupák? - Ne.
Akorát se ptáte na špatný adrese.
- Nashle, pánové. - Nashle.
Ty ještě pracuješ?
Vždyť víš, jak Abbás v týdnu před Valným shromážděním vyvádí.
„Hále, tohle je vážná věc.
Hále, je to důležitý úkol.
Hále, sežeň mi tohle a udělej tamto. Hále, Hále, Hále.“
Občas jsou to s ním galeje.
Už se hrozně moc těším na návrat domů,
až na sebe budeme mít s Bížanem víc času.
A když je řeč o vztazích...
A je to tady.
Co je? Nemůžu se zajímat o kamarádčin milostný život?
Rozhlídni se, Núr. Moc jinačí zábavy tu nemáme.
Šli jsme jenom na oběd, Hále.
Neplánujeme spolu utéct.
Ale Džavád se ti líbí, ne?
Je to fakt zlatíčko.
Vidíš? Já ti to říkala! Mám na tyhle věci šestý smysl!
Jasně.
Tvůj šestý smysl už znám. I ten sedmý. A osmý.
Klidně běž.
Dodělám to za tebe.
- Fakt? - Jo.
Stejně musím dodělat „převelice důležitý úkol“.
SEZNAM HOSTŮ
BÝVALÝ NÁMĚSTEK ŠVÝCARSKÉHO MINISTRA VNITRA
Jak to jde?
Bezvadně, co?
Nedokážu vykoumat ty úhly.
Nesmíš být takový puntičkář.
Musí to být tip ťop, Rose.
Víš, co mám na svojí práci nejradši?
Naprogramovat se dá skoro všechno.
Občas si samozřejmě vezmu příliš velký sousto.
Ale víš co mi pak nejvíc pomáhá?
Vychytávání chyb.
Na to nemám čas ani sílu, ale díky.
Zkus se odpíchnout od nejhloupější verze plánu.
Nehledej odpovědi, propracuj se k nim tak, aby ti to dávalo logiku.
Zkus to.
Začni hloupě.
To zvládneš, ne?
Běž se radši vyspat.
Hele.
Nevím, jak to zítra dopadne.
Ale musíš mi něco slíbit, jo?
Jestli se na tom večírku něco podělá,
prostě se zdejchni.
Okamžitě. Neriskuj.
Slyšíš? Ani kvůli mně.
Chápu.
To nestačí.
Musíš mi to slíbit, jinak do toho nejdu.
Slibuju.
Dobrou.
OTEVŘENO
Bohužel máme do devíti.
Zdržím vás tak dvě minuty.
Nevidíte ceduli?
Tak hele! Jak jste...
Podle cedule je otevřeno.
Nevadí vám to?
Jdu si jen pro poštu.
Dobře. Na jméno?
Dobře, vteřinku.
VOLTE PATRICKA KNOXE VOLTE HAGANA
Tady to je.
Děje se něco?
Nemáte nůž?
Radši ustupte.
Myslím to vážně.
To bude nějaký omyl.
To asi nemělo přijít mně.
- Jejda. - Jo...
Jméno souhlasí.
Ahoj, ty už jsi vzhůru.
Ahoj. Víš, jak jsi říkala, ať začnu hloupě?
Asi to zabralo.
Jejich bezpečnostní server má nejspíš jistič.
Když ho vypnu, potrvá tak čtvrt hodiny, než kamery naběhnou.
V klidu se stihnu bez povšimnutí vkrást do pracovny, když budu mít kartu.
Núr ji sežene. O to se postarám.
Vlastně jsem ti sehnal pomocníka.
Tvůj doprovod. Švýcarský atašé pro zvláštní záležitosti.
Dostane tě bez problémů dovnitř a ven.
Máš kámoše ve Švýcarsku?
Je od Catherine. Budeš s ním v bezpečí.
Jasně.
Ale jak se tam dostaneš ty? Tebe přece taky nepozvali.
Na večírek patří občerstvení.
- Co je? - Nic. Vypadá to stylově.
Ta vestička ti určitě bude slušet.
Klidně vrať šaty a přidej se ke mně.
Ne, díky. Na vejšce jsem se naobsluhovala dost.
Dám přednost Švýcarovi.
TEN FOND NA PODPORU BLÍZKÝCH NIKAM NEVEDE.
ÚČET BOHUŽEL PŘES NOC VYLUXOVALI.
Do prdele, honíme se za duchama.
Nic ve zlém.
Promiňte, pane?
Jste Isaac Leeds?
Holky, běžte dovnitř. Hned přijdu.
Jo, jsem to já.
Dobrý den. Já jsem Catherine.
Pracovala jsem s vaší sestřenicí Alice.
A chtěla jsem vám jen vyjádřit upřímnou soustrast a taky se omluvit.
Za co?
Asi to někdo popletl a omylem poslal jinam.
Tohle by měli mít dávno u sebe její blízcí.
Já Alice skoro neznal.
Strejda, její táta, o ní mluvil v jednom kuse.
Byl na ni hrdý.
Zvlášť když se dala k FBI.
Ale pak ji asi povýšili nebo co
a vídali jsme se čím dál míň.
Až se jednoho dne přestala ozývat úplně.
Nevím, jestli to bylo kvůli práci, nebo měla něco proti nám,
ale vím, že to strejdu zdrtilo.
Vy jste to vrátil.
Takovou věc
by měl mít někdo, kdo ji opravdu znal.
A měl ji rád.
- Núr. - Dále.
- Pojď. Máme plno práce, než dorazí hosti. - Už jdu.
Tak jo.
- Můžeme? - Jo.
Není to moc?
Ne. Moc ti to sluší.
Pomůžeš mi? Nemůžu to zapnout.
Jasně.
- Hotovo. - Díky.
Pamatuj, jestli nastanou nějaký komplikace...
Vypařím se jakoby nic a žádnýho Petera neznám. Jasně.
- Rose, myslím to vážně. - Já vím.
Tak se uvidíme tam.
Dobře. Buď opatrný.
- Zlom vaz. - Ty taky.
Jakpak se jmenujete?
Rose.
Rose?
Ano.
Pro účely dnešního večera vám budu říkat
Bettina.
Bettina?
- Vyhovuje vám to? - Klidně, když myslíte.
Výborně.
Jak dlouho pracujete s Catherine?
Pracuju pro ni, ne s ní.
Je spíš věznitelka než kolegyně.
Věznitelka?
Před pár lety jsem udělal chybu, na kterou bych rád zapomněl.
A ona mě nachytala.
Při činu.
Takže tohle je můj trest.
Na oplátku za její mlčení.
Na kolik službiček má ještě nárok?
Soustřeďme se na dnešní večer.
Prima.
Írán vítá naše švýcarské přátele.
- Dobře se bavte. - Děkujeme.
Madam.
- Váš telefon. - Já si ho nevzala.
Díky, drahá.
Nebojte. Nevšimnou si...
Jsme na večírku. Je nezdvořilé se nebavit s ostatními.
Chci ho mít pořád na očích.
V pravý čas ho najdeme. Do té doby trpělivost.
- Posbírám skleničky, jo? - Tak jo.
Pane velvyslanče. Ministra zahraničí jste přivítali znamenitě.
Emile!
Nečekal jsem, že dorazí i naši švýcarští přátelé.
A přesto jsem tu, z masa a kostí.
Vždy vás rádi vidíme.
Rád bych vám představil svůj doprovod.
Tohle je Bettina.
Vítejte. Rád vás poznávám.
Co se stalo s tou poslední?
Inu, už potřebovala vystřídat.
Kolik jí je?
Bettino, vy jste Američanka?
- Snad to není problém. - Pro mě ne, ale pro vás ano.
V listopadu vás čeká složitá volba. Vyhraje Knox, nebo Hagan?
Kdo je váš favorit?
Za mě je to jasná volba.
Emile, máte tady političku.
Dávejte si pozor.
Ano.
U ní si budu muset dávat pozor na víc věcí.
Co je to za dobrotu?
Crostini s granátovým jablkem. Delikatesa. Prosím, nabídněte si.
Vezmu si dvě, jestli nevadí.
Emile, proslýchá se, že se chystáte odejít z politiky.
Odejít? Proč bych to dělal? Sotva jsem do ní vstoupil.
- Bettino. Jsi v pořádku? - Asi se dusí.
- Dusíte se? - Drahá.
- Dusí se. - Dělejte něco.
- Dusíte se? - Dělejte něco.
Udělejte něco.
Prosím.
Už mi nic není.
Ty jsi nás teda vylekala.
Hej ty. Potřebuju s něčím pomoct.
Hned. Jalla.
Jen se skočím napít.
- Co se stalo? - Džavád ho někam odvedl.
Koho? Petera? Kam?
Nevím, ale máme málo času. Co budeme dělat?
Já...
Musím na vzduch.
Cože? Ne! Kam jdete?
- Máte ještě tu kartu? - Ano.
Dejte mi ji. A taky mobil, vyfotím to.
Honem, než si to rozmyslím.
Najděte Petera a dohlídněte na něj.
Taková škoda. Nemohli jste je darovat dál?
Jsou to cenné dary od věrných spojenců.
Nemůžeme je poslat dál.
- Ale alkohol bohužel nesmíme. - Tak proč vám dávají víno?
Náš poslední velvyslanec si s pravidly moc hlavu nelámal.
Ale nakonec se poučil.
Poslyš, Matte, jak dlouho děláš u téhle cateringové firmy?
Pár měsíců. Proč?
Chodíš jinak než ostatní.
A jak?
Odhodlaně.
- Chci odvést dobrou práci. - Chápu.
A čím ses živil předtím?
No... hlavně prodejem, ale to jsem bydlel mimo město.
Snažím se jen poplatit složenky a nakrmit psa.
Konzervy mu nejedou.
Žere jenom nejkvalitnější kuřecí.
A co to je za rasu?
Bílej labrador.
- Máte rád psy? - Ne.
Ale měl jsem dojem, že labradoři mají na kuřecí alergii.
Scout ne, může se po něm utlouct.
Asi mám hotovo.
Můžu jít zas pracovat?
Jinak mě šoupnou na dodávku.
Ne.
Ještě ne.
Já dlouho dělal u kontrarozvědky.
Nesmírně mě ta práce naplňovala.
Ale jako většina profesí člověka deformuje.
Osvojí si určité návyky.
Když například někam vejdu,
moje oči automaticky mapují únikové cesty.
Každé dveře, každé okno.
Ani za nic se toho nedokážu zbavit.
Bezva.
Ale co já s tím?
To si říkám taky, protože jsem si všiml, že máš stejné nutkání.
Očima počítáš dveře a okna.
To je u číšníka zvláštní zvyk, ne?
Matte.
Rád jsem si pokecal, ale musím jít makat.
Ne. To asi nepůjde.
Do háje.
Je tam Džavád?
Abbás ho shání.
Má práci. Běž pryč.
Nevím, za koho mě máte.
Ale já jsem jenom obyčejnej chlap.
Ne. Nepodceňuj se. Teprve se poznáváme.
Je to k nevíře.
Zatraceně!
Mám drahý zakázkový oblek!
A celý jste ho zlila!
Omlouvám se.
Klidně si to zkontrolujte. Prověřili si mě jako ostatní personál.
Takže když se zeptám tvých kolegů, zaručí se za tebe?
Jo, přesně tak.
- A jaké jméno jim mám říct? - Matt. Jmenuju se Matt.
Tohle je absurdní. Na tohle nemáte právo.
Jsem americkej občan a tohle je New York.
- Nemůžete mě tu držet. - Že ne?
Jsme v diplomatické rezidenci.
Celá tato místnost je tím pádem svrchované území Islámské republiky.
- Bezva. A vy jste tady starosta? - Ne.
Jsem tady Bůh.
- Co je? - Malér se zaměstnankyní.
- Kterou? - Núr.
Odveďte ho do sklepa.
Trochu ho postrašte.
Ať zjistíme, co je ve skutečnosti zač.
Nemehlo jedno!
- Teď tu musím chodit promočený jak... - Co se stalo?
- Celého mě zlila! - Pane, uklidněte se.
Jistě, máte pravdu.
Asi jsem se nechal unést.
Omlouvám se.
Půjdu si dát něco na skvrny.
V pořádku? Není ti nic?
Omlouvám se, byla to moje chyba.
S tím si nelam hlavu.
Běž se osušit.
Promiňte?
Co tady děláte? A jak jste to sem pronesla?
Mobily se odevzdávají při vstupu.
Na toaletě byla hrozná fronta, tak jsem hledala jinou.
Ten mobil ležel na zábradlí.
Netušíte, čí by mohl být?
Ano. Patří kolegyni. Vrátím jí ho.
Teď prosím běžte dolů.
Musím do auta, dochází příbory.
Hej.
Doneseš mi ještě ty chlebíčky?
Jistě.
Rose.
Hej.
Sakra.
Co se vám stalo?
Obětoval jsem se.
Půjdeme?
Ještě musím...
Aha. Ukažte. Dnes jste toho udělala už dost.
Ale přimluvte se za mě u Catherine prosím.
Tak fajn.
Příteli.
Báječný večer. Přímo fantastický.
Samozřejmě. Jinak by se mi neozval.
Nejradši by všem psal, aby nemusel...
Catherine...
Čtyři roky na zahraničních operacích.
Předtím pět let v kanceláři.
Vždycky všechno dotáhla, a když hrozilo, že ne, obula se do toho.
Svou prací žila, protože si to ta práce žádá.
Nevím, o co tu jde, ale teď se to rozhodně nehodí.
To máte pravdu.
Ale právě proto je sebeobětování na hovno, řediteli Gedney. Nikdy se nehodí.
To je něčí popel?
Pro Kristovy rány, Catherine. U večeře?
Jmenovala se Alice Leedsová. Patřila k nejlepším a znala rizika.
A na oplátku čekala jen to, že ji úřad podrží.
Takže si na mě zvykejte, Byrone.
Protože neodejdu, dokud mi neřeknete, za co položila život.
Odskočím si.
Omluvte mě.
Bolehlav.
O co šlo?
Kde jsi byla?
Promiň. Myslela jsem, že tu budu dřív.
Odešla jsi, když mě odvedli, že jo?
Chtěla jsem, ale...
Dohodli jsme se, že když se to podělá...
Já vím. Ale vyšlo to, Petere.
Získala jsem tu kartu, našla tu tašku, vyfotila obsah a vytratila se.
Dokázala jsem to.
- A kde máš ty fotky? - Núr je má v mobilu. Zítra nám je dá.
- Prosím nezlob se. - Já se...
Nezlobím se.
Neměla jsi tam chodit.
Měla jsi odejít. Slíbila jsi mi to.
Rose, kdyby se ti něco stalo, nevím...
Jsem v pořádku.
A ty taky.
Zvládli jsme to.
Díky tobě.
Zdravím.
- Jaký byl večírek? - O nervy.
- Ale Emil nám hodně pomohl. - Slyšela jsem.
- Kdo by to do Rose řekl? - Já.
Nějaké nové pojítko mezi Vegou a Bolehlavem?
Včera jsem se u večeře dozvěděla řadu věcí.
Podrobnosti ještě nemám, ale vyznělo to dost znepokojivě.
O tomhle se v pracovních brožurách nepíše.
Jo.
Už jste takhle o někoho přišla?
Jednou. Kdysi dávno.
To mě mrzí.
Tady mi Alice jednou za 14 dní podávala hlášení.
Molo si vybrala ona.
Myslela jsem, že z taktických důvodů.
Veřejné prostranství, rovina, jedna přístupová cesta.
Ale pak mi to došlo.
Prostě měla ráda vodu.
Během výcviku v Bangkoku
mě jednou vzala na celonoční sledovačku.
Ukázalo se, že sledujeme její oblíbený pojízdný stánek.
A v tom to je.
Tak se pozná skvělý agent od dobrého.
Váží si maličkostí?
Jo.
To z nás Alice uměla nejlíp.
Nejdeš zase za tím hadem, že ne?
- Minule ti úplně zkazil náladu. - Je to můj bratranec, Sloane.
To skoro ani není rodina. Bratranci a sestřenice se můžou i brát.
Krom toho je odpudivý.
Jako podvraťák.
Spíš podrazák.
Jedná za mými zády.
Je načase ho trochu usadit.
Na.
Vezmi si tohle. Působí královsky.
Není moc křiklavé?
Křiklavé barvy vyzařují sílu.
Šup.
Sagrados.
Přímo z Havany.
- Můžu si vzít? - Jistě.
To ti přece jde nejlíp.
Nechápu.
Náš plán je v pohybu. Neměli bysme slavit?
Náš plán?
Ne. Můj plán.
A byl prostý, jestli si vzpomínáš.
Nafotit tu mobilní laborku a vydírat je.
Ne ji celou ukrást a nechat za sebou dva mrtvý Američany.
- Kolik tě to stálo? - Co?
Ty ruce. A nehty.
- Chodíš na manikúru, ne? - No a?
Tvrdý ruce značí tvrdou práci.
Jemný ruce... změkčilost.
Ale nemůžeš za to.
Vychovávali tě k ušlechtilejším cílům.
Nějak ti narostl hřebínek.
A tobě se to vymyká z ruky, bratránku.
Asi bys měl projevit víc loajality.
Komu?
Však víš.
Nenechával bych ho čekat.
Tvému otci už dochází trpělivost.
- Už je tady? - Je na cestě.
- Má ty fotky? Viděla jste ty dokumenty? - Jo. Byly francouzsky.
- Vyfotila jsem je na její mobil. - Francouzsky?
Aha.
Fajn. Chvíli počkáme.
Co se děje?
Omluvíte nás?
Jako vážně?
Fajn.
To je to info k Bolehlavu?
Co z něj zbylo. Zbytek asi vyletěl komínem.
To nechápu. Je to jen hromada jmen a chemikálií.
Je toho málo, ale zapadá to do sebe.
Tajný výzkumný program, teoretičtí chemici.
Cílem bylo zemi připravit na nové potenciální syntetické zbraně.
A vytvořit látky neutralizující jejich účinek.
Ale mělo to jeden háček.
Museli ty chemikálie vyrobit, aby zjistili, jak je zastavit.
CIA spolu s armádou tajně vyvinula devět nových látek.
V mobilní laboratoři, která v pátek zmizela.
Jak zmizela? To ji někdo ukradl?
Byli po zuby ozbrojení. Zabili přitom dva mariňáky.
Do prdele.
Můžeme dolů?
Jo.
- Nesledovali vás? - Ne.
Ale po včerejšku je celá mise na nohou.
Prý jste jednomu strážci zlomil klíční kost.
Kdo je to?
Patří k nám.
Prý jste nám pomohla získat velmi důležité informace. Je to tak?
Ano.
Takové pomoci si velmi cením.
Máte fotky těch dokumentů pořízené Rose?
Nebojte, dejte jí je.
Nemám je tady.
Ale jsou v bezpečí.
Núr.
Dala jsem vám slovo a dodržím ho.
Ale nejdřív chci vědět, že vy taky.
Musíme vědět, co je v těch dokumentech. Hned.
Vaší rodině pomůžeme, ale potrvá to.
Jak dlouho?
Džavád projíždí každou vteřinu záznamů z kamer.
Brzy se začne vyptávat a všechny z mise vyslýchat.
Už nemůžu dál čekat.
Má pravdu.
Evakuace vyžaduje plán, zvlášť z nepřátelské země...
Slečno Táherí, ti, kteří dali Abbásovi ty dokumenty,
ukradli něco extrémně nebezpečného.
Ty dokumenty nám možná napoví, co jsou zač a co mají...
Ne!
Chcete po mně pořád víc
a máváte mi rodinou před nosem jako vějičkou.
Já svoje splnila.
Riskovala jsem.
Zradila jsem svou vlast.
Teď udělejte něco vy pro mě.
Núr, prosím.
Kde máte mobil?
Už jsem vám to řekla.
Petere.
Uložila jsem ty fotky jinam.
Kam?
Jestli jsou ty dokumenty vážně tak důležité,
urychleně dostaňte mou rodinu z Íránu.
Pak vám ty fotky dám. Dřív ne.
Překlad titulků: Zdeněk Huml