UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Bine ați venit în bucătăria centrului de detenție PolyCon Imigrări, doamnelor!
Aveți 75 de deținute care așteaptă haleala.
Cele mai multe nu știu engleză,
dar toate vorbesc maghiară, așa că dați-i bătaie!
Cine e șefa?
Încep eu treaba.
- Tu ai fost... - Da, am fost.
Aici, pe pământul ăsta sfânt, cu tine, Reznikov. N-am putut pleca.
Vrei să tai?
Te ajut eu. Pare o treabă de două persoane.
Să vedem!
Avem o conservă de legume expirată...
înlocuitor de carne expirat...
ceapă care a încolțit și usturoi învechit.
Măcar orezul arată bine.
Lorna, curăță usturoiul. Taie părțile stricate.
Flaca, fierbe apa pentru orez.
Știu că sunt copii răi,
dar n-au nevoie de mai multă mâncare ca să crească?
Nu suntem la școala de corecție. E altfel de detenție.
Pentru imigranți.
Vrei să trăiești în SUA?
Ești alb? De preferință din Europa de Vest sau din Australia?
Nu? Atunci așteaptă aici.
Ia niște carne falsă, veche, gătită de infractoare.
Bine ai venit în America!
E mai bine decât atunci când primeau pe toată lumea pe insula Ellis.
- Uite! - Da, uite!
Tu ești aici pentru că familia ta a venit prin insula Ellis.
Când ideea că America va deveni un regim fascist,
cu un partid dominat de un lider autoritar radical era de neconceput.
Cât s-au schimbat vremurile!
Tu a trebuit să treci printr-un centru de detenție
când ai venit din Puerto Rico?
Sunt cetățean american. Puerto Rico face parte din SUA.
E un avanpost sărac, cu mâncare hispanică și puține slujbe,
dar tot face parte din SUA.
Parcă ar fi Bronxul.
Să vedem. Cum merge treaba aici?
Avem o abordare foarte meticuloasă.
Stați puțin!
Partea de sus.
Partea de jos, înjumătățim, curățăm.
Bine? Apoi tăiem.
Cu vârful cuțitului în jos. Încercați să nu plângeți.
Gloria, nu sta în ceafa noastră.
Și pune cartofii tăiați în apă, să nu se oxideze.
Bună idee!
Nicky, termină aici!
Și taie bucățile mărunt. Nu fi leneșă!
Tu...
Pune ceapa la tigaie.
Lorna, adu-mi usturoiul!
Sfinte Sisoe!
Parcă sunt fantome.
Ca o încăpere plină cu oameni care au văzut Avertizarea.
E greșit că speram în secret să fie bărbați?
E greșit că eu nu speram asta?
Vă puteți alinia! Mâncarea e gata.
Poftă bună!
Bună! Poftă bună!
Poftim!
Nu vă opriți, vă rog!
Haide!
Doamne... Ce căutați aici?
Blanca, ce faci aici? Credeam că ai scăpat.
Și eu.
M-au plimbat peste tot, au vrut să mă aranjeze pentru revolta aia.
- Mi-e foame! - Gura, m-am întâlnit cu prietenele mele.
Bine.
Stai puțin, nu înțeleg.
Îți explic mai târziu, dar...
Trebuie să-l găsesc pe Diablo.
Doamne!
- Doamne! - Dumnezeule!
Nu o atinge pe deținută! Pe imigrantă! N-o atinge!
Duceți-vă mai încolo. Ne descurcăm noi.
Am înnebunit eu? Credeam că n-o să te mai văd niciodată.
- Pari înfierbântată. - Doar mă știi!
Nu, ești transpirată.
Parcă suntem într-un vestiar împuțit. E oribil.
Flaca, nu știi cum e! Ajută-mă să ies.
Cum adică? Să evadezi?
Nu, e o greșeală că am ajuns aici. Trebuie s-o găsești pe mama.
Spune-i că știu că e supărată, dar e o urgență.
Maria Ramos, în Miami.
Bine, nu-ți face griji. Faci riduri între sprâncene de la griji.
- Bine. - Se rezolvă.
Bună ziua, gardian Hopper!
Ce bucurie să vă văd, dle Caputo!
Te rog, spune-mi Joe.
Da, amice!
Știam eu că puștoaica aia n-o să reziste.
E ceva că te-au chemat așa de repede.
Ai auzit că a închis izolatorul? Ce amatoare!
Dacă nu eram ieri acolo, s-o salvez, ar fi ieșit urât de tot.
- Bine că ai fost acolo. - Nu-i așa?
Ea crede că niște cursuri la seral,
predate de un civil amărât, o s-o facă expertă în condusul unei închisori.
Îți vine să crezi?
Dle profesor Caputo. Hopper...
Vrei să intri, să-ți exprimi îngrijorările?
Vom discuta despre noile programe educative.
Voi lucra ca voluntar, să vă susțin în ajutorul pe care-l dați femeilor.
Sigur ai informații prețioase.
Nu, mă duc la treabă. O să fiu cu ochii pe deținute.
Dacă ai vreo idee, ușa mea e deschisă.
Nu te-am văzut de ceva vreme. Credeam că ai terminat cu treaba asta.
Nu. PolyCon e cel mai mare angajator din zonă
și creșterea copiilor costă mult.
Vrem să-i facem un frățior lui King imediat ce se vindecă Wanda.
Și tu ai un bebeluș!
Ce norocos ești să-l vezi zilnic!
Mi-e tare dor de micuțul meu!
Mă gândesc întruna: „Oare ce face?”
Deși acum nu face mare lucru.
Doarme și respiră. Inspiră, expiră.
King sforăie când doarme. E așa de drăgălaș! Ca un purcel.
„King”. Ce nume pretențios!
Îmi place că nu i-ai spus Duke sau Earl. L-ai numit direct „rege”.
Voiam să-i zicem Scott Junior...
dar când a început să îi iasă creștetul m-am gândit: „Ce cuvânt frumos!”
Și avea capul foarte mare, tot ieșea și ieșea...
iar eu am avut o viziune când a țâșnit din gaura distrusă a mamei lui.
Scuzați-mă, n-am spus prea multor oameni povestea nașterii.
Te înțeleg.
După cezariană, am încercat să mă ridic, să văd cât de rău e,
dar eram prinsă cu cătușe de masă.
O să fie o poveste haioasă pe care să i-o spun lui Sterling, nu?
Mi-au dat 1l de sânge.
Aveam o febră cumplită și sânii extrem de umflați,
mă dureau rău de tot,
dar măcar Vinnie a fost de față și i-a văzut.
Sânii la lactație sunt o minune.
Iar laptele e atât de dulce! Are gust de lapte condensat și vanilie.
Așa e.
Lorna a găsit în sfârșit pe cineva
care vrea să vorbească despre copii la fel de mult ca ea.
Unii bărbați se transformă când devin tați.
Nu și Dmitri.
Uite-o și pe femeia sovietică directă pe care o iubesc.
Aveai nevoie de ocazia de a da ordine oamenilor într-o bucătărie.
E plăcut să fac ceva la care mă pricep.
Oamenii au nevoie de un țel.
Uite care-i planul meu.
Împrumut telefonul cuiva, cum ar trebui să faci și tu...
Nu pot fi prinsă cu obiecte interzise! Vara asta ies.
Nu e mare lucru. Îl iau deseori pe al Zirconiei să-mi verific horoscopul.
Eu o caut pe mama Maritzei, tu încerci să dai de Diablo.
Nu pot să încalc regulamentul.
Îmi sun fiii de la un telefon obișnuit
și le spun să-l caute pe Diablo pe computer, așa nu încalc regulile.
Ce vrei să spui?
Sunt captive! Noi suntem singura lor șansă, Gloria.
E misiunea noastră să le ajutăm. Suntem ca Obi-Wan pentru ele.
Eu nu sunt Jedi! Misiunea mea e să mă întorc la copiii mei.
Mi-ai văzut geamantanul?
Unde sunteți?
Unde sunteți, copii?
Oare unde sunt?
Nu sunteți în dulap.
Mamă, ai văzut vreun copil pe aici?
Ce copii?
Când o să vă găsesc, o să primiți o mare...
îmbrățișare!
Ce s-a întâmplat?
Ea nu vrea să pleci.
Veniți încoace!
Hai să stăm de vorbă!
Scoatem asta de aici...
îi facem loc și mamei. Dați-vă mai încolo!
Bine.
Nici eu nu vreau să plec.
Atunci de ce o faci?
Am vorbit despre asta. Aici nu-mi găsesc de lucru.
La New York o să muncesc din greu și o să pun bani deoparte.
O să avem apartamentul nostru, o să mergeți la școli bune.
O să avem o viață mai bună.
Și știți ce? N-o să mai dormim toți în același pat.
Dar îmi place să dormim în același pat.
Mie nu. Mă tot lovești cu picioarele!
Pentru că mă zgârii cu unghiile.
La New York o să vă cumpăr paturi suprapuse.
- Serios? - Eu dorm în cel de sus.
Vezi? O să fie foarte distractiv.
N-o să fim despărțite decât un pic.
Apoi vom fi iar împreună.
Bine?
Știu că e greu de înțeles...
dar o fac pentru voi.
Nu v-aș părăsi, dacă n-aș fi obligată.
Poftim!
- Ești cea mai tare! - Mulțumim.
PERICOL BIOLOGIC
Ce naiba?
- Nu ai așezat-o cum trebuie. - Bună!
Când Sharon ți-a arătat ce să faci,
nu ți-a zis să asculți Pearl Jam.
N-am voie să ascult muzică sau doar trupe vechi de grunge?
N-o fi o sarcină importantă pentru tine, dar contabilitatea înseamnă precizie.
Fără muzică!
- Concentrează-te la muncă. - Bine.
Mă concentrez la muncă.
ACCESUL INTERZIS
Te aștept de 15 minute! Nu pot fi prinsă aici.
Scuze.
Nu puteam scăpa de Luschek, spunea povestea cu tipul cu două penisuri.
Dar mașina mea e reparată
și nu mai sunt obligată să merg cu el.
Crede că i-o sug, dacă pune destule melodii Huey Lewis & The News.
Presupun că nu are decât o sculă.
N-am venit să vorbim despre viața ta amoroasă.
Poftim?
- Tu ai deschis subiectul. - Pentru că e scârbos.
Credeam că o să înțelegi.
Fie...
Nu ai și...?
Da.
Asta e ultima oară, nu?
Merge foarte bine. Vezi?
Ai și tu avantajele tale.
Ăsta nu e un avantaj.
Îmi datorai telefonul fiindcă mi-am riscat pielea pentru tine.
Se termină doar când spun eu. Ar trebui să-i iei o husă.
Bine. O să merg la magazin.
Nu cred că se vând...
Amuzant! Ești haioasă.
Mâine, la ora asta.
- Nu le-ai împăturit? - Ce importanță are?
Dacă le împăturești, nu mai sunt o foaie ciudată,
ci o broșură interesantă, care atrage oamenii spre programe.
Stai să mă întorc în timp, să-mi îndrept greșeala.
Sau poți s-o faci acum.
Ăsta funcționează?
Da, e gata.
Apasă pe butonul ăsta și nu exagera cu „P”-urile.
Cu „P”-urile?
Nu sta aproape de microfon și relaxează-te.
Bună dimineața, rezidente de la Litchfield!
Sunt directoarea Ward cu un...
important...
Relaxează-te!
...anunț.
Mă bucur să vă vorbesc
despre mai multe programe educative pe care le oferim acum.
Rezidentele care se înscriu în aceste programe
vor putea primi anumite privilegii, cum ar fi mai mult timp în curte.
Dar sperăm că adevărata motivație va fi șansa dezvoltării personale.
Vă încurajez să citiți broșurile care vor fi distribuite azi și să vă înscrieți.
Nu știți de ce sunteți în stare până nu încercați.
Te-ai gândit vreodată că e mai obositor să tragi chiulul decât să muncești?
Nu.
Luați câte o broșură!
E doar o foaie de hârtie.
Le împăturiți singure.
Vrei să înveți și să te dezvolți cu mine?
Să mai scapi din Florida un pic?
De când s-a încheiat sezonul de kickball, sunt foarte agitată, că stau doar aici.
Mă auzi?
Ce scrii?
Încă o poveste spațială cu sex?
Nu, scriu adevărul.
Pentru că adevărul nu e adevărul.
Nu vreau să discut asta, pentru că nu mai am energie să scriu.
Bine.
Vezi?
Acum nu mai am chef să scriu.
Am nevoie de liniște!
Scuze!
Sunt concentrată la scris. Sau nu. Nu te-am văzut.
De fapt, ai putea să-mi răspunzi la niște întrebări.
Poate că așa mă voi concentra iar.
- Ar fi foarte... - Dă-o naibii!
E important. O să îndrept relația ta cu Taystee.
Încetează!
Ce-a fost a fost.
N-are rost să mă mai gândesc la asta sau să vorbesc cu tine.
Nu poți îndrepta nimic, așa că potolește-te. Ce dialog reușit! O să-l notez.
Berlin!
Știu că în Florida gardienii lasă nebunii în pace,
dar nu crezi că exagerezi?
Eu unde mai stau?
Chiar ai nevoie de 27 de cutii de budincă goale?
N-ar trebui să mănânci aici. Nu e igienic.
Vezi?
Bună dimineața, doamnelor! Văd că ați primit broșurile.
Aveți întrebări legat de programe?
Cursul de oratorie ar fi interesant.
Eu am o întrebare.
Care sunt avantajele? În broșură nu scrie.
Ar trebui să primim vizite conjugale.
Puteți ieși din clădire.
Faceți ceva util cu timpul vostru.
Dacă tot sunteți aici, vă puteți dezvolta.
Să vă pregătiți pentru viața de după pușcărie.
Puteam să te transfer pe tine, nu pe Murphy.
Și de ce n-ai făcut-o?
Cică ți-au respins recursul.
Da.
Îmi pare rău.
Dl Caputo mi-a spus că, la revoltă,
ați cerut reintroducerea cursurilor pentru bac.
E o idee bună și vreau să schimb închisoarea asta.
Ca să vă simțiți oameni și aici.
Nu te purta de parcă noile programe au vreo legătură cu mine sau cu revolta.
Taystee, pot transforma în realitate ce-ți doreai.
Ce mai vrei acum?
O să stai toată ziua, așteptând să mori?
Ar fi bine să pleci.
Taystee, tu nu ești așa.
Trebuie să-ți găsești un mod de viață aici.
Ba nu.
Încerc să-ți îmbunătățesc viața.
Dacă voiam să-ți aud discursurile,
mă înscriam la cursurile alea tâmpite.
Bună, scumpule! Ce surpriză plăcută!
Te așteptam abia săptămâna viitoare.
Ești frumoasă.
Mi-ar fi plăcut să mă aranjez pentru tine, dar n-am avut cum.
Tu nu arăți prea bine. Ai cearcăne?
N-am dormit ieri-noapte.
Scumpule, ce tată bun ești!
Îi citești în fiecare seară?
Îi spui că-l iubesc?
Ce face piticuțul nostru?
Am vești proaste.
Sterling...
Plămânii lui Sterling... A făcut...
A făcut pneumonie.
Nu!
Dar îl tratează, o să-i dea antibiotice.
Da, dar nu l-au ajutat.
Ce o să facă acum? Ar trebui să fii cu el.
Pun pariu că o să-mi dea drumul de aici.
- Pare grav bolnav. - Lorna...
- Are... - Au încercat tot.
- Sunt mama lui. - Era conectat la ventilator,
avea multe tuburi în el,
erau atâția doctori, încât nici nu-l vedeam.
M-au lăsat să-l țin în brațe multă vreme după aceea...
dar l-am pierdut.
Ne-a părăsit.
Alo?
Bună! Maria Ramos?
Da, cine e?
Sunt Marisol.
Nu sunt portărel și nu vând nimic.
Sun în numele Maritzei Ramos. O cunoașteți?
Alo?
Băga-mi-aș!
Ne pare rău, numărul apelat...
Doamne!
Alo?
- O cunoașteți pe Maritza Ramos? - Da.
Serios? Doamne! Sunteți Maria Ramos, mama Maritzei?
Da. Ce se întâmplă?
Sunt Flaca, prietena ei.
N-ați vorbit cu ea de când a ieșit, dar e o urgență, vă rog...
Maritza e bine?
Nu. E închisă la Imigrări pentru că nu are documente.
Are nevoie de certificatul de naștere, să demonstreze că e cetățean american.
Nu-l am.
Puteți să scoateți o copie?
Nu are certificat de naștere.
Maritza nu s-a născut aici.
Am o întâlnire în celălalt capăt al orașului, ne vedem mâine.
- O zi bună! - La revedere, dle Chapman!
Stai! Pot să te întreb ceva?
Mama se pricepe la Bitmoji. E ciudat cât seamănă cu ea.
Eu am învățat-o cum se face.
Acum sunt căsătorit cu o memă veselă.
Pot să îmi iau liber vineri după-amiază, s-o vizitez pe Alex?
O să-mi termin treaba mai devreme.
Poți să-ți iei zile de concediu după 90 de zile, ca toată lumea.
Pot recupera sâmbătă, toată ziua.
Nu, Piper. N-o să ai parte de tratament special.
- A plecat? - Da.
E liber.
Ați văzut clipul cu maimuța la volan?
Cât îmi place! Așteptați-mă!
Sari peste reclamă!
- Doamnelor? - De ce nu? E mijlocul săptămânii.
- Poftim! - Mulțumesc.
Fiți atente! O să-i pună mâna pe fund câinelui.
Uite!
Piper, ai văzut asta?
Vrei un pic?
Mulțumesc, dar nu pot.
Îmi pare rău. Te-ai lăsat de băut?
Nu. Da, deocamdată.
Poate că e gravidă.
- Iubire! - Aduc farfuriile.
Nu mâncăm încă. E pentru Heather.
Se întoarce vineri din concediu.
Mai știți că a suferit de diabet gestațional?
Trișăm la dietă atunci, să facem diabet obișnuit, odată cu ea.
De ce n-ai cumpărat-o vineri, să fie proaspătă?
Era cu zece la sută mai ieftină.
E ca o cafea cu lapte congelată. O să fie bună.
Apropo de trișat, eu o să plec.
- Da. - E deja 15:30.
Poți să pleci și tu. Hai cu noi!
Aș vrea să pot, dar chiar n-am cum.
Dar nu vă judec.
N-o să spun nimic.
Dar încerc un nou mod de viață.
Bravo ție!
Dacă aș avea și eu disciplina ta, mi-aș putea încheia pantalonii.
- Pa, fetelor! - Pa!
Cel mai important e să ai pantaloni cu elastic.
Bună! Care-i treaba? Bine ați venit!
Avem o salopetă roz aici, vrea să aibă mintea brici.
Stăm și facem poezii? Pare o prostie pentru copii.
Ai făcut-o și tu!
Cuvântul rostit e printre primele forme de artă.
Da, e doar vorbărie.
Încearcă și tu! Închide ochii.
Eliberează-te!
Alunecă, pătrunde în vis, în fluxul conștiinței.
Ce vezi?
Întuneric. Pete luminoase, ca niște jeleuri.
Dă-mi voie să te opresc. Trebuie să faci...
Nu asta.
Vedeți? Jeleuri!
Pleacă! Rosa Park n-a făcut asta.
O doză pentru o clientă de încredere.
Superb! Mulțumesc.
Toaleta vizitatorilor.
Ai zis că pot să șterg podelele.
N-am spus că poți să întârzii.
- Ai programare? - Pentru un mop?
Nu faci parte din echipa de curățenie, nu ești clienta afacerii noastre ilegale.
- Putem sta de vorbă? - E în regulă. E de treabă.
Între patru ochi?
Vino în biroul meu!
Trebuie să vă văd. Nu ascult decât dacă iese cu scandal.
Ce e?
Am auzit de Tăticul.
Vreau și eu ce ai folosit ca să omori pe cineva.
Dacă vrei să folosești sărurile mele de baie ca să omori,
trebuie să-mi ceri voie.
Nu asta fac acum?
Ai dreptate. Mulțumesc. Cine e ținta?
E mai bine să nu știi.
Atitudinea ta e jignitoare.
Spune-mi sau nu-ți dau nimic.
E pentru mine.
Știu, dar cine e ținta?
E pentru mine.
La naiba!
De ce vrei să faci așa ceva?
Nu te purta de parcă tu nu te-ai fi gândit la asta.
În fiecare noapte ești aici, singură.
Nu. Pentru că gândurile te dau peste cap.
Poftim!
Chestia asta o să te facă să te simți bine.
Nu vreau.
Nu vrei droguri? Dar vrei alte droguri.
Așa va fi în fiecare noapte, pentru tot restul vieții.
Vezi același întuneric, în aceeași cutie.
20.000 de nopți.
- Ai făcut calculele? - Tu mă asculți?
N-o să mă droghez ca să rezist. În fiecare zi cât stau aici, ei câștigă.
Nu câștigă și dacă te omori?
Nu. Mă vor în viață, ca să fac pușcărie. Nu vezi ce porcărie e?
Dacă mor, nu mai sunt în pușcărie.
Doar așa pot să-mi controlez viața.
- Așa, viața ta s-a sfârșit. - Ești psihologă sau traficantă?
- Traficantă. - Bine.
Și o să plătești ca toată lumea.
- Cât? - O mie.
Îți bați joc de mine?
Credeam că tu o să înțelegi.
Dacă mai ia careva o supradoză, o să-mi fie și mai greu să aduc droguri.
Știi cât o să-mi ia să fac rost de atâția bani?
Și te grăbești undeva?
În regulă.
Astea sunt pentru balonul tău din hârtie?
Le fac bucățele, ca să-mi umflu perna.
Doar pentru asta sunt bune.
Vrei, te rog...?
„Arta cuvântului rostit.”
Arta fundului meu!
„Dependent de croșetat.”
„Justiția reparatorie: Împăcarea cu trecutul.”
Hai să stăm într-un cerc și să bocim.
Nu ai niciun regret?
Ce-a fost a fost.
Nu poți recupera trecutul,
cum nu poți recupera căcatul după ce tragi apa.
Asta dacă nu e înfundată toaleta.
Poate că nu-l poți recupera...
dar nu poți...
să-ți îndrepți greșelile?
Să găsești împăcare? Nu există așa ceva.
Trebuie să facem ceva cu gândacii ăștia!
Nu te mai teme de ei!
Sunt supraviețuitori. Sunt abili.
Și nu se tem să-și mănânce semenii, dacă e cazul.
Iar noi două știm ce înseamnă asta.
Ce știm despre noi înșine?
Justiția reparatorie ne ajută să înțelegem de ce am făcut ce am făcut.
Ne ajută să simțim efectele acțiunilor noastre
asupra celor pe care i-am rănit.
Îmi place ce scrie, că nu ești infracțiunea ta.
Dar infracțiunea face parte din tine.
Aici ne vom asuma răspunderea pentru acțiunile noastre.
Venim aici și ne criticăm singure.
Poți să recunoști ce ai făcut și fără să te simți prost. Uneori fac lucruri care o supără pe iubita mea.
- Cum ar fi? - Ce supărare!
I-am uitat ziua de naștere.
Pentru că oricum nu o știam și ea pare nemuritoare pentru mine,
nu un om adevărat, care are o zi de naștere.
Dar asta a supărat-o.
Nu am vrut s-o rănesc, dar asta s-a întâmplat.
Pot să recunosc asta
și să fiu generos cu mine, pentru că toți greșim.
De asta ești aici? Pentru că ai greșit?
Nu ești directorul care a pierdut controlul închisorii?
Sunt aici pentru că la Litchfield am avut multe experiențe
care sper să mă facă un îndrumător util.
Dar suntem în această călătorie împreună.
Cum să facem ceva cu cineva care ne-a făcut rău intenționat?
Mă refer la Beth.
Ipotetic vorbind, acel om trebuie să-și accepte vinovăția
și să vadă dacă poate îndrepta cumva lucrurile.
Și ăsta e locul ideal.
Dar vom vorbi mai multe despre asta... Cred că în a șasea săptămână.
Cică în a șaptea săptămână ne întâlnim cu victimele noastre.
Vin în vizită aici?
- Nu e posibil pentru toate. - Pentru Beth nu se poate.
Ea și-a ucis copiii, așa că sunt morți.
Să nu ne pripim.
Să citim despre diferențele
dintre justiția reparatorie și justiția penală.
La pagina a treia din dosar.
Dră Doggett, vrei să începi tu?
Bine.
„Justiția penală impune măsuri restrictive și adversie...”
Cred că se spune „adverse”.
Crezi? Eu cred că ar trebui să citești tu.
„Justiția penală impune...”
- Ai vreo veste? - Am încercat iar. Degeaba.
Nu îi prind. Au școală, Julio face fotbal, Benny are educație fizică.
Dar se străduiesc.
Lourdes dă și ea niște telefoane.
- Flaca a găsit-o pe mama? - Da.
Nu deschideți până nu serviți.
Se îngrămădesc.
Nu stați la discuții! Înapoi!
Morello nu e aici. Avem nevoie de ajutor. Ele au mai lucrat cu mine.
Îți dau una singură. Dar nu sunt plătite.
Am înțeles că nu vor să muncească, dacă nu se aleg cu ceva.
Tipic! - Du-te tu. - Mă duc eu.
Cu plăcere.
Unde e Morello? Nu-mi spune că preferă să frece budele.
Ginger spunea că e bolnavă. Am întrebat ce are, a spus: „Mă doare în cot.”
Am auzit că trebuie să-ți rupă oasele pentru asta. Biata fată!
Nu, n-ai înțeles.
Ea a spus că o doare în cot. Adică n-are nimic.
Vezi ce faci cu pieptul ăla...
Mă servești acum?
Da. Mi-ar plăcea să te servesc.
...de pui!
Ai găsit-o? Ești eroina mea.
Cartofii ăștia cred că sunt din Canada
sau Irlanda, sau altă țară și nimănui nu-i pasă.
Nu spune nimeni: „Trimiteți cartofii în Canada, unde nu cunosc pe nimeni,
fiindcă n-au certificat.”
Ar fi o prostie,
o risipă de cartofi isteți, sexy, haioși, foarte buni prieteni.
Stai! Eu sunt cartoful?
De ce e o hârtie atât de importantă?
De ce asta te face americancă,
nu faptul că știi versurile la „Tik Tok”
sau că știi să faci șuvițe care te fac sexy, nu ca o târfă din Jersey?
Nu pot să te pierd iar!
Du-te și servește! Hai!
Ce se întâmplă?
Cică te-ai născut în Columbia.
O să fie mai greu să te scoatem de aici.
Cum?
M-a mințit?
Dar n-am locuit niciodată în altă parte.
Normal că m-a mințit,
doar e o nenorocită mincinoasă, egoistă și idioată.
Mama ta fugea de o situație oribilă ca să-ți ofere o viață mai bună.
Orice greșeli a făcut, sunt sigură că avut intenții bune.
Ce știi tu despre asta?
Bună!
- Ai terminat? - Da.
Ce cald e! Mă gândeam să ne răsfățăm și să luăm taxiul azi.
Da, putem lua taxiul.
Bine! N-ar trebui să aștepți atât pe căldura asta.
Ai dreptate.
Hai să trecem pe la salonul thailandez, unde îți masează așa de bine umerii!
Ce-i? Ai tras un loz câștigător?
Nu, e mai mult de atât.
Fă-mi o poză!
Vreau să-mi amintesc ziua asta.
- O poză? - Da.
Bine.
Dar să se vadă firma.
- Bine? - Bine.
- Firma asta? - Da. Cum e?
Stai un pic. Să vedem...
- Vezi să fie în cadru! - E în cadru.
Bine. Mulțumesc.
- Ghici ce! - Ce?
Ăsta va fi magazinul meu.
Dl George vrea să se pensioneze și vrea să devin coproprietar.
Îți dă pur și simplu o parte din afacere?
Nu înțeleg.
Nu, cumpăr jumătate acum și apoi voi cumpăra și restul.
Dar cred că te costă mii de dolari.
N-ai banii ăștia.
O să-mi folosesc economiile, a spus că pot plăti rate din salariu.
Spuneai că strângi bani pentru un apartament.
Și fetele?
O să-mi permit un apartament într-un cartier mai bun.
Fără supărare.
În cartierul meu trăiesc oameni buni. Sunt harnici.
Știu, sunt unul dintre ei!
Acum îmi permit o casă într-un cartier liniștit, cu o școală bună.
Dar asta nu se va întâmpla imediat, Gloria.
Peste un an. Sau doi, trei... Cât mai durează?
Copiii nu știu ce înseamnă „cartier liniștit” sau „școală bună”.
Își vor mama.
Și la ce mă au, dacă nu le pot oferi o viață mai bună?
Credeam că o să te bucuri pentru mine.
N-ar trebui să iei decizia asta acum.
De ce nu?
Taxi!
De ce? Pentru că sunt gravidă?
Exact!
Și pentru că ai ales iar un bărbat care și-a abandonat copiii.
Și e vina mea?
Vii?
Ar fi bine să te așezi.
Merg pe jos.
Eu știu ce e mai bine pentru mine și pentru familia mea.
Alo?
Bună, nevestico!
Alex! Cum de mă suni? E totul în regulă?
Da, sunt în celula mea.
Nu mă aude nimeni, Creech doarme dusă.
Ai telefon?
Da, am telefon.
Vreau să pot vorbi cu tine fără să fiu ascultată.
Alex.
Nu sunt supărată.
Sincer, mi-am făcut griji.
Dar sigur în imaginația mea e mai rău decât în realitate.
Mai rău decât să mă pună Hellman să vând heroină?
- Glumești? - Aș vrea eu.
Dar vestea bună e că nu mai fac asta.
Bine. E fantastic că nu mai vinzi heroină.
McCullough m-a scăpat.
Vând încărcătoare pentru ea.
Tot aiurea e, dar măcar nu e vorba de heroină și de Hellman.
Așa am făcut bani să iau telefonul ca să-ți spun povestea asta amuzantă.
Piper?
Aici sunt. Dar procesez.
Scuze. Nu asta îmi doream.
Pentru ca relația să funcționeze, trebuie să fim sincere.
Pentru ca relația să funcționeze, trebuie să scapi din pușcărie.
Ai spus că ai încredere în mine.
Crezi că făceam asta dacă aveam de ales?
Hellman mi-a băgat heroină pe gât. A trebuit s-o înghit și s-o cac.
Știi cât de periculos e?
Așa că nu te poți enerva pe mine.
Alex, e mai rău decât mi-aș fi imaginat. Ăsta e ultraj.
Abuz, forțare. Nu putem depune o plângere, un raport...
Am făcut-o. Așa am ajuns să vând pentru McCullough.
Numai oameni corecți pe aici!
- Trebuie să putem face ceva. - Nu putem.
Nu mă poți ajuta. Dar trebuia să-ți spun.
Nu știu ce să spun.
Cum e la muncă? E aiurea.
Îmi povestești?
Tata nu mă lasă să vin vineri să te văd.
Bill... Să trimit pe cineva să-l bată?
Îmi pare rău că nu pot veni.
Măcar avem cum să vorbim acum.
Da. Măcar avem asta.
Nu ești înscrisă pentru bac.
Știu. Școala e de căcat.
Ce alte programe mai ai?
N-ai fost doar la cel de croșetat.
Începe în jumătate de oră, în Florida.
Ideea era să plec din Florida.
Școala e de căcat.
Îmi pare bine, domnișoară...?
Tiffany. Vreau să spun Doggett.
Bine. Hai, dră Tiffany Doggett,
să vedem de ce e școala de căcat.
Atenție!
Școala.
Pentru asta suntem aici, nu?
De ce e școala de căcat?
ȘAPTE ORE ORIBILE DIN VIAȚA NOASTRĂ
Vreo idee?
Hai, niciuneia nu i-a plăcut, altfel ați fi absolvit.
Temele.
Lucrările.
Mie îmi plăcea mult școala, dar circumstanțele socio-economice
m-au obligat să-mi câștig existența...
Mă bucur că ești acum printre noi.
Profesorii care se cred mai buni decât tine.
- Sper să-ți schimb părerea. - Profesorii care vor să schimbe păreri.
Ești isteață.
Dar nu-mi plac cititul,
matematica, științele, scrisul, calculatoarele, sunetul cretei,
nu-mi place că miroase a pizza udă, amestecată cu tristețe.
Mulțumesc. Altcineva?
Jigodiile prefăcute care se crede haioase.
Bine. Mie mi-a plăcut partea asta, dar...
să vorbim despre propoziția asta.
Așa vorbesc oamenii.
JIGODIILE HAIOASE
Sună bine.
Și funcționează, transmite eficient gândurile vorbitorului.
Dar, pentru a lua bacul,
trebuie să știți să citiți și să scrieți în engleza standard.
Adică engleza albilor.
Sunt destui albi care nu vorbesc corect, dar remarca ta e inteligentă.
Cine-mi poate spune varianta corectă a propoziției?
Jigodii prefăcute proaste care se cred haioase.
Bine. „Jigodii prefăcute proaste care se cred haioase.” Dar...
Bună! Ai venit la curs? Nu e niciodată prea târziu.
Putem vorbi afară?
Gata.
Sunt. S-U-N-T.
Bine.
Scuze, n-am vrut să zic că ești bătrână.
Uneori, gura și capul meu nu colaborează cum ar trebui.
Parcă aș fi lovit la cap sau...
Căcat!
S-o iau de la început. Nu te-am văzut de mult.
Poate pentru că am fost la izolator mult timp.
Mi-ai spus să nu te vizitez.
Știu că aduci telefoane aici. Am nevoie de unul.
Fir-ar! Credeam că ești corectă.
Îmi aduci un telefon?
Sigur.
Cum e vorba de tine, îți fac o reducere mare.
Cum sună 500 de dolari?
Ai dreptate. Chiar că parcă te-ai lovit la cap.
Sau gratis. E bine și așa.
Am nevoie de unul cu internet. Nu prostii cu clapetă.
- Bună! - Gloria!
Mamă, fii binecuvântată!
Și tu, fata mea.
Fetele și-au făcut bagajul?
Mi-am luat liber mâine, ca să le iau de la aeroport.
Gloria, nu știu cum să-ți spun asta, dar...
fetele au hotărât că nu vor să plece.
Ce e? Le e frică să zboare?
Sigur se tem că nu-și vor face prieteni.
- Știu că e o schimbare mare. - Nu...
E mai mult de atât.
Bine, dă-mi-o pe Ceci!
Dacă ești destul de mare ca să iei decizia asta,
ești destul de mare ca să i-o spui personal.
Alo?
Ceci? Ce e?
O să-ți placă aici, promit. Nu te teme.
Nu mă tem.
Atunci ce e?
Știu că a durat mai mult decât am spus.
Dar o să fie bine.
Abia aștept să-l cunoașteți pe fratele vostru.
Nu venim, Gloria.
Ba da, Ceci.
Nu hotărâți voi. Sunt mama voastră.
- De când? - Dintotdeauna.
Tot ce am făcut aici a fost pentru voi.
A trebuit să vă părăsesc ca să vă ofer oportunități.
- Și acum... - Nu.
Nu ai fost obligată să pleci. A fost alegerea ta.
Iar asta e a mea și a Elenei.
Nu venim.
Gata programul, doamnelor! S-a mai dus o zi.
Am două cutii în avans.
- Ce-i asta? - Ce?
- De ce sunt pixurile mele la gunoi? - Le-am aruncat pe cele stricate.
Le-ai verificat mai întâi?
Așa știam că nu merg.
- Când ceva nu merge, îl arunci. - Nu poți arunca jumătate din pixuri!
Nu pot? Nu pot arunca un pix de 29 de cenți care nu merge?
M-am săturat să mi se tot spună ce nu pot face.
Nu pot vorbi despre viața mea reală. Nu pot să beau ceva.
Nu pot să intru într-un bar, să văd cum beau alții.
Nu pot să fiu pe stradă după ora 23.00.
Se pare că nu pot sta cu copii cu care nu sunt rudă, indiferent de oră.
- Fără muzică... - Faci o scenă.
Nu pot să fac o scenă. Ce pot face?
Liniștește-te! Nu te enerva.
Nu mă pot enerva pe Alex. Nu mă pot enerva pe tine.
Nu pot întârzia când fac într-un pahar, altfel mă închid iar.
Nicio grijă! E ora 17:02. Nu plec nici măcar cu o secundă mai devreme.
Știam eu că e vorba de dezintoxicare.
Te simți mai bine?
Ne-ai lipsit ieri, la Imigrări.
Da, m-a durut capul. Dar acum sunt bine. Vino încoace!
Îți vine să crezi?
Micul Sterling va fi externat azi. Excelent! Felicitări!
În curând va fi un adolescent unsuros,
iar tu îi vei spăla șosetele în care se masturbează.
Îi fac cont de Instagram, dacă tot a scăpat de tuburi.
Ce să scriu la poza asta?
„Să ne legănăm, târfe mici!”
„Salutare, băutori de lapte! Ne vedem în comentarii!”
Pun hashtag înainte de asta?
- Mereu. - Bine.
E obligatoriu.
S-ar putea să fiți surprinse, dar eram foarte furioasă.
Apoi am fost în pragul morții. Beth.
Nu contează dacă a fost ceva spiritual sau artificial.
Mi-am dat seama că tâmpeniile pot duce la jocuri reușite de kickball,
unde să nu moară nimeni, dacă încerci să fii un om bun.
Mulțumim că ai împărtășit.
Mă bucur că sunt aici.
Nu doar pentru că stau mai mult în curte.
Nu știu dacă o să obțin ceva la cursul ăsta...
dar am citit într-o broșură....
„Ia ce-ți dorești și lasă restul.”
Ca furtul din magazine, dar într-un sens bun.
Cred că acest curs poate ajuta
pe oricine e dispus să progreseze.
Te rog!
Să citim pe rând din următorul capitol.
Încep eu.
„Ce e o infracțiune?
Creăm reguli pentru a ne ghida comportamentul,
ca să putem trăi în liniște printre oameni.
Dar, uneori, viața ne duce la limita regulilor.
Regulile par arbitrare și ne limitează.
Uneori se ajunge la un conflict
între realitatea emoțională internă și solicitările societății.
Ne purtăm într-un fel dăunător pentru noi, pentru alții sau pentru bunurile lor.
Infracțiunea e un punct de cotitură.
Uneori suntem victima ei.
Uneori suntem făptașul.
Justiția înseamnă eliminarea acelei crize.
Dar uneori nu e clar cum se poate face asta.
Iar justiția pare imposibilă.”
„Statul vrea să protejeze oamenii,
dar statul e o instituție formată din oameni.”
LIBERTATE PENTRU IMIGRANȚI
„Oameni care sunt supuși greșelii și subiectivi.
Uneori, sistemul creat pentru a ne proteja dă greș.
Uneori, sistemul mai mare al sorții și circumstanțelor
ne pune în situații dificile.
Trebuie să facem alegeri dificile, pe care alții nu le înțeleg.
Uneori noi suntem
cei care nu înțeleg de ce cineva a făcut ce a făcut
sau de ce trebuie să plătim pentru acțiunile altuia.
Deseori, nu avem capacitatea de a face față haosului vieții.”
CĂUTARE nou-născut alb brunet drăguț
„Deseori, nu ne putem pregăti pentru șocurile și loviturile sale.
Dar, dacă ne ferim mereu de lucrurile care par prea dificile,
ne definim prin ce încercăm să evităm.”
POSTARE NOUĂ - prima zi de libertate! #casădulcecasă #celmaidrăguțbebeluș
„Nimeni nu poate trăi fără să cunoască suferința sau nedreptatea.
Unii au parte de mai multe greutăți decât alții.
Poate părea că nu există scăpare.
Poate părea că nimănui nu-i pasă.
Cum readucem dreptatea într-o lume profund nedreaptă?
Ce facem când ajungem în acel loc unde nu știm ce să facem?
Nu există un răspuns ușor.
Pedeapsa nu e soluția.
Abandonul nu e o soluție.
Trebuie să găsim propriile răspunsuri,
chiar dacă poate părea peste puterile noastre.
Dar trebuie să încercăm.”