‎ȘAPTE ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Data trecută, ‎când am intrat și te-am văzut…
‎Trebuia să-ți fi spus ce simt.
‎Da.
‎Nu l-am văzut pe Josh ‎de la ziua lui Chelsea.
‎Atunci fost prima oară ‎când l-am văzut la față
‎și m-am simțit instantaneu atrasă de el.
‎Când te-am văzut… Inițial nu te-am văzut. ‎Ți-am auzit vocea. Ai o voce distinctă.
‎Te-am recunoscut imediat ‎după vocea din capsule.
‎Și mi s-a făcut pielea de găină.
‎- Mi s-au întărit sfârcurile. „E Josh.” ‎- Întărit? Ce?
‎Mi-am zis: „Ăsta e Josh.”
‎Apoi ai venit la mine și am…
‎- Credeam că te zbârlești. ‎- Nu.
‎Când ai intrat, păreai supărată, apoi…
‎Eram fiartă când am intrat. ‎Eram pusă pe harță.
‎Eu zâmbeam, iar tu…
‎Ești o femeie puternică. ‎Puteai să mă beștelești.
‎Să-mi zici: „Dispari de-aici!”
‎- Dar știam ce am de zis. ‎- Da.
‎Și…
‎Aveam emoții.
‎Mă simțeam apăsat ‎după toată povestea din capsule.
‎Pierd o fată cu care vreau să fiu ‎și nu știu cum să spun asta.
‎În competiții, la wrestling, ‎am fost învățat să nu-mi arăt emoțiile.
‎Nu le am deloc cu emoțiile.
‎Faptele sunt mai grăitoare decât vorbele.
‎Da. Și eu cred la fel.
‎Îmi place asta la tine. ‎Îmi plac multe la tine.
‎E important să știi ce simt. ‎Dacă voiai să fii cu mine…
‎Eu te iubesc.
‎Vreau să fiu cu tine.
‎Vreau să știu ce simți tu.
‎Da. Păi…
‎Marshall e prea sensibil pentru mine.
‎E prima oară când cineva mă iubește.
‎Când îmi spune și îmi demonstrează asta. ‎N-am mai avut parte de așa ceva.
‎Am vrut să țin de asta.
‎Și, când i-am spus ‎să fie mai agresiv și mai masculin,
‎a plecat trei zile.
‎- Fix… ‎- A făcut invers.
‎Da. S-a ridicat și a plecat.
‎Am zis: „Păi, eu am rămas și tu pleci?”
‎Nu trebuia să-l accepți pe Marshall.
‎- Ce crezi că simte el? ‎- Nu-mi pasă.
‎Știe că stăm de vorbă acum?
‎M-am păcălit din start.
‎Ăsta e marele meu regret.
‎Am ales greșit.
‎Te vezi soția mea?
‎Posibil.
‎Dar căsătoria cu acte mă sperie.
‎Dacă vrei să te căsătorești în curând, ‎nu-ți pot oferi asta.
‎Dar sunt dispusă ‎să fiu cu tine și să vedem cum merge.
‎Sunt dispusă să încerc.
‎Hai s-o facem!
‎Super!
‎DRAGOSTE PE NEVĂZUTE
‎Ce s-a întâmplat?
‎Am auzit că n-a venit ‎la proba rochiilor de mireasă.
‎PRIETENUL LUI MARSHALL
‎- Dă-o dracu'! Dacă… ‎- E de rahat.
‎Îmi pare rău.
‎S-a lovit de realitate și fuge.
‎O iubesc.
‎N-a avut nici bunul simț să-mi scrie.
‎Dacă vrea să vorbească, bine.
‎Eu nu mai vreau.
‎ROCHII DE MIREASĂ
‎Bună!
‎Credeați că ratez ‎alegerea rochiilor de mireasă?
‎Vai de mine!
‎Salutare!
‎Haideți!
‎Ia te uită la voi!
‎Cum vă simțiți?
‎- Toate bune? ‎- Super.
‎Bine. Bun-venit!
‎- Pe cine ați adus? Bună! ‎- Bună!
‎Eu am venit ‎cu cea mai bună prietenă, Lesley.
‎- Bună, Lesley! ‎- Și cu frumoasa mea mamă, Ella.
‎- Bună! ‎- Bună, mamă!
‎Cum vă simțiți?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Da!
‎Mă bazez pe judecata ei.
‎Bună, Micah! Cum te simți?
‎Eu și Paul ne completăm.
‎El avea un rucsac. Eu, cinci valize.
‎- Are ceva de spus la alegerea rochiei? ‎- Nu.
‎Mamă, cum faci față situației?
‎Acum sunt fericită.
‎MAMA LUI MICAH
‎- La început a fost șocată. ‎- Da.
‎Îmi imaginez.
‎Îți amintești clipa ‎când ai decis că accepți situația?
‎A fost ‎când l-ai întâlnit pe logodnicul ei?
‎Nu, nu atunci.
‎Mamă!
‎Nu atunci. Bine.
‎După ce i-am spus că e pe bune ‎și îl iubesc, a zis:
‎„Da? Serios? Atunci, s-o facem!”
‎Fiindcă era foarte ciudat. ‎Dar, da, acum sunt fericită.
‎- Minunat! Cu cine ai venit? ‎- Cu mama, Kit.
‎- Bună! ‎- Bună, mamă!
‎E îngerul meu. Ei îi datorez tot ce sunt.
‎Sincer. Ea e frumoasa mea surioară ‎și domnișoară de onoare.
‎Vă podidesc lacrimile. ‎Ce anume vă trezește atâtea emoții?
‎Și-a urmat inima, s-a maturizat.
‎Am văzut-o cum s-a transformat ‎într-o femeie superbă sub ochii mei.
‎Zack, cu cine ai venit azi?
‎- Sora mea mai mică, Alexa. Da. ‎- Bună!
‎Kwame. Ai adus vreo figură cunoscută?
‎Da. L-am adus pe tovarășul meu, Jack.
‎Ești într-o postură unică.
‎Te-ai întâlnit cu Chelsea în capsule?
‎- De două ori, da. ‎- Bine.
‎Când s-au logodit… ‎Amândoi sunt expansivi.
‎Am zis: „Ori la bal, ori la spital.” Da.
‎Egoist vorbind, aș vrea să iasă bine, ‎ca el să se mute la Seattle, dar…
‎Îi doresc să-i fie bine.
‎Bun, băieți. Ziua nunții e ‎peste ceva mai mult de o săptămână.
‎Peste o săptămână, veți decide
‎dacă îi spuneți „da” bărbatului ‎cu care v-ați logodit pe nevăzute.
‎Sau veți pleca pentru totdeauna?
‎În acea clipă va trebui să decideți.
‎Există dragoste pe nevăzute?
‎Sper din suflet că da.
‎Distracție plăcută!
‎- Ne-a părut bine! ‎- Mulțumesc.
‎- Bun, la treabă! ‎- La treabă!
‎E o zi mare pentru toți.
‎O să ne vedem miresele ‎mai frumoase ca niciodată.
‎Azi o să ne decidem cum o să arătăm
‎când o să stăm la altar ‎mai chipeși ca niciodată.
‎Vreau dantelă, bijuterii…
‎- Dantelă, bijuterii, sclipire. ‎- Sclipire.
‎Marea zi a nunții. ‎Sigur aveți multe idei despre ținută.
‎- Simplu, sobru, minimalist, modern. ‎- Am înțeles.
‎- Cromatic vorbind, aș vrea ceva alb. ‎- Da.
‎Îmi plac culorile elegante, regale.
‎- Am înțeles. ‎- Angelic.
‎- Mișto. ‎- Angelic. Îmi place.
‎- Picat din rai. ‎- Regal, îmi place…
‎- Drept în brațele ei. ‎- Frate!
‎Atenție la detalii.
‎- Asta îmi place mult. ‎- Da.
‎Detaliile pe care le vezi doar de aproape.
‎O să fie croit după fizicul tău.
‎Să-ți evidențieze pieptul, ‎umerii, spatele și bicepșii.
‎Asta vreau. ‎Să plec de aici precum Superman.
‎Vreau să arăt ca…
‎Brett ține la detalii în vestimentație.
‎E designer. Așa că vreau o rochie ‎cu multe elemente de detaliu.
‎Să găsești ‎persoana potrivită la 36 de ani…
‎A durat mult căutarea.
‎Dar azi mi se confirmă ‎că mi-am atins scopul.
‎Viitoarea soție a lui Brett Brown.
‎Dumnezeule!
‎- Măiculiță! ‎- Ce eclatant!
‎Parcă ești o prințesă. Doamne!
‎E superbă.
‎Are o strălucire de Hollywood.
‎E perfectă. Doamne, răspândești lumină!
‎- Știu. ‎- Arăți ca o zeiță sexy.
‎Prima ta rochie de mireasă. Ura!
‎Tiffany! Arăți superb.
‎- Și e croită cum voiai. ‎- Da.
‎- Mă simt strălucitoare.
‎Nu credeam ‎că o să te văd vreodată la altar.
‎Nu mai speram.
‎Faptul că faci asta…
‎- Înseamnă știai că el e alesul. ‎- Știam că el e alesul.
‎Nu mi-am dorit niciodată ‎să fiu nevasta cuiva și atât,
‎să am verighetă și o nuntă fastuoasă.
‎Mereu am sperat ‎să-mi găsesc sufletul-pereche.
‎Și cred că Brett este ceea ce căutam.
‎Îmi e mereu alături. ‎Mă consideră frumoasă orice ar fi.
‎Când o să mă vadă în rochia asta…
‎- Cred că o să-i dea lacrimile. ‎- Da, probabil.
‎Ți se potrivește perfect.
‎Brett o să leșine, garantez.
‎- Ai spune cu mâna pe inimă că o iubești? ‎- Categoric. Fără nicio ezitare.
‎O iubesc de dinainte s-o fi văzut.
‎O iubesc pe Micah din capsule. Sincer.
‎Motivele pentru care o iubesc sunt… multe.
‎De la felul în care ne-am apropiat ‎în capsule
‎la lucruri care nu au legătură ‎cu conexiunea noastră.
‎Simpla apreciere pentru felul ei de a fi,
‎inclusiv diferențele dintre noi.
‎Ca să decid n-am nevoie decât de ce simt,
‎fiindcă iubirea nu merge pe logică.
‎Ești un romantic incurabil, ‎dar îți pui singur piedică.
‎Da, categoric îmi pun piedică ‎atunci când sunt prea cerebral.
‎Iar ea mă aduce cu picioarele pe Pământ.
‎Mă ia de pe gânduri ‎și mă stimulează fizic.
‎- Mă simt aici, mă simt… ‎- Te face să te simți prezent.
‎Da. În mod normal, ‎sunt pierdut în gânduri.
‎- Da. ‎- Asta mă atrage mult la ea.
‎Deci e prima fată care te ia de pe gânduri ‎și te conectează la inimă.
‎Da.
‎- Dumnezeule! ‎- Măiculiță!
‎Chiar îmi place. ‎Nu știu dacă e stilul meu.
‎Dacă era mai simplă, fără asta… ‎Are ceva de balul bobocilor din 2000.
‎L-am cunoscut pe Paul. ‎E un tip de treabă, nu cred că ar răni-o.
‎Dar nu știu ‎dacă ea o să spună „da” sau „nu”.
‎Cu ea, lucrurile se pot schimba subit.
‎Cred că acum o să meargă pe instinct.
‎Deși eu sunt în dubiu,
‎vreau să fie sigură ea, ‎fiindcă e vorba de restul vieții ei.
‎Și în momentul ăsta pare sigură.
‎Ce frumos arăți!
‎Ești o dulce!
‎- Te iubesc. ‎- Și eu.
‎Au fost momente când nu eram sigure ‎că va veni și clipa asta…
‎Așa e.
‎Faptul că vom trece împreună prin asta
‎și că suntem bine, sănătoase ‎si prezente e mare lucru.
‎Da. E mare lucru.
‎Nu credeam că o ajung aici.
‎- Așa e. ‎- Da.
‎Ai reușit!
‎- Te iubesc. ‎- Și eu te iubesc.
‎Nu plânge!
‎- Sunt fericită că ești aici, cu mine. ‎- Știu.
‎- Uite ce fericită sunt! ‎- Da.
‎Vezi?
‎- Dumnezeu ți-a ajutat. ‎- Ai reușit, soro!
‎Doamne!
‎Gata!
‎Știu că e greu de înțeles ce se petrece.
‎Simt că nu înțeleg nici eu,
‎așa că încrederea ‎și prezența ta înseamnă mult.
‎Sigur că am încredere.
‎- Știu. ‎- Da.
‎Păcat că nu e și tatăl tău aici!
‎Știu. Simt că o să fie încântat ‎să mă vadă în ziua nunții.
‎- Da. Mă bucur enorm pentru tine. ‎- Mulțumesc.
‎Serios. O să fii o mireasă superbă.
‎Mă duc să mai probez una. ‎Sper că acum dau lovitura.
‎Trebuie să găsesc o rochie ‎care să mă inspire să spun „da”.
‎Trebuie să fie grozavă.
‎Doamne!
‎Asta căuta.
‎- Doamne! ‎- Micah! E superbă!
‎S-o vedem și la spate!
‎Ce drăguță e!
‎E perfectă.
‎Adorabilă!
‎E adorabilă.
‎Îți vine superb. Arăți splendid.
‎E exact ce îmi imaginam.
‎Elegantă, atemporală.
‎Îți vine ca turnată. ‎E exact aspectul pe care îl căutai.
‎M-am încins. Parcă…
‎Nu știu, ‎acum chiar conștientizez că o să mă mărit.
‎Ce naiba?
‎Stai, ce… Sunt nevastă!
‎Nu vreau să probez altceva. Gata!
‎Bine.
‎- E nebunie curată, nu? ‎- Da.
‎Ziua nunții mele e peste o săptămână.
‎Facem un pas înainte ‎pe care l-am decis împreună:
‎„Ne căsătorim ‎și o să-mi schimb viața instantaneu,
‎ca să mă adaptez la tine…”
‎Nu e o decizie ușor de luat.
‎Viața ei parcă e mai ușoară ‎în această nouă etapă. A mea, nu.
‎O să am mai multe răspunderi.
‎Un oraș nou, prieteni noi, casă nouă.
‎Căsătoria înseamnă să îmbini două vieți.
‎Dar, la îmbinarea asta, eu fac…
‎Tu ești cel care face sacrificii.
‎Fac toate sacrificiile. ‎Ea nu face niciunul.
‎Ce e mai important?
‎Cineva cu stil de viață compatibil
‎sau cineva cu personalitate compatibilă?
‎- În mod ideal, ambele. ‎- Da.
‎Ca personalitate, ‎eu și Chelsea suntem asemănători.
‎Ne bucură aceleași lucruri.
‎O iubesc.
‎Are o prezență incredibil de puternică ‎pe dinăuntru și pe dinafară.
‎E foarte deșteaptă și ambițioasă. ‎Își adoră meseria.
‎Chelsea… Uneori ‎mă uluiește personalitatea ei.
‎- Da. ‎- Înțelegi? „Drace, asta e iubita mea!”
‎Te-ai gândit ce-ar fi ‎dacă spune unul dintre voi „nu”?
‎Dacă spune unul dintre noi „nu”…
‎ar fi un îngrozitor pas înapoi.
‎Mă sperie întrebarea asta.
‎Doamne, ce emoții am!
‎Dumnezeule!
‎Incredibil!
‎Chelsea, arăți superb.
‎Simt că mi se potrivește.
‎Scânteiază, are dantelă, mărgele.
‎Eu și Kwame suntem extroverți.
‎O să fim așa împreună tot restul vieții.
‎E minunat pentru mine. ‎E minunat și pentru el.
‎Să știți că pe dedesubt am pantofi roz.
‎Da, arată-ni-i puțin!
‎Mă descrie, iar el mă iubește ‎așa cum sunt, deci ne descrie.
‎VERIȘOARA LUI CHELSEA
‎Doamne!
‎- Râzi sau plângi? ‎- Plâng!
‎Mă și văd mergând spre soțul meu la altar ‎în rochia asta.
‎Iar el…
‎e vorbăreț, ‎dar probabil că o să rămână mască.
‎Mă bucur pentru voi ‎cum nu se poate mai mult.
‎- Arăți super. ‎- Mulțumesc!
‎Și că ai încredere în mine…
‎În noi.
‎Sunt mai mult decât încântată.
‎Abia aștept ‎să te văd căsătorindu-te cu el.
‎Mulțumesc.
‎- O să fie minunat. ‎- Te iubesc.
‎I-am spus logodnicei mele ‎că accept orice alege ea.
‎Cred că a zis lila, ‎ivoriu și culoarea lavandei, parcă?
‎Îmi place ideea de violet, ‎lila sau ce-o fi.
‎Da, poate.
‎Ai emoții?
‎M-a întrebat de o mie de ori.
‎„Ai emoții? Păi, acum am.”
‎- Ea are emoții? ‎- Da.
‎- Da? ‎- Da, sigur.
‎Dar sunt emoțiile de dinaintea nunții? ‎Sau ai îndoieli?
‎E o decizie majoră. ‎Multe pot merge prost… Dacă greșim?
‎Dacă ne-am lăsat duși de val?
‎Nu știm. ‎Fiindcă e clar că suntem duși de val.
‎Da. Crezi că o cunoști cu adevărat?
‎Da. Știu cine e în sinea ei.
‎Crezi că viețile voastre se armonizează?
‎- Da. ‎- Nimic nu e întâmplător.
‎Da. Nu mai caut să aflu ‎de ce se întâmplă lucrurile.
‎Doamne!
‎Ce drăgălaș arăți!
‎Parcă ești un înger.
‎Tocmai mi-am amintit ‎cum te țineam în brațe, când erai bebeluș.
‎Mă bucur că te-am botezat ‎„Bliss”, „binecuvântare”,
‎fiindcă ești pură binecuvântare, ‎fericire și frumusețe.
‎Ești lumina ochilor mei.
‎Mă bucur enorm pentru tine. Te ador.
‎Mulțumesc, mamă.
‎Splendidă!
‎Asta e aleasa.
‎Ador mânecile.
‎- Asta e. ‎- Da.
‎Asta e rochia.
‎Asta e. Superbă!
‎Mi se potrivesc motivele florale. ‎Îmi place enorm.
‎- Zack o să-și iasă din minți. ‎- Doamne, da!
‎O să cânte de bucurie.
‎Asta e, fată.
‎- Da. ‎- Ești superbă.
‎Ce fericită pari!
‎E-n regulă, mamă.
‎- Te iubesc din suflet. ‎- Și eu.
‎Nu e ușor să-ți urmezi inima. ‎Mai ales… Eu sunt foarte rațională.
‎Să fiu în rochie de mireasă ‎după cele întâmplate
‎nu e tocmai rațional.
‎Dar simt că e ce trebuie.
‎- Ești curajoasă. ‎- Da.
‎- Mulțumesc. ‎- Ne inspiri.
‎Da.
‎Superb. Îmi place enorm.
‎- E perfectă. ‎- Da.
‎Perfecțiunea întruchipată.
‎Mulțumesc, mamă.
‎Nu-mi vine să cred că ne căsătorim!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce faci?
‎Rău.
‎- Vreau răspunsuri. ‎- Da.
‎De ce ai acceptat cererea?
‎În capsule…
‎Ce simțeam pentru tine era real.
‎Pentru mine era foarte real.
‎Dar realitatea ne-a zdruncinat și…
‎Pe noi? Sau pe tine?
‎Sunt sleită emoțional.
‎M-am silit să-ți răspund la întrebări ‎dar nu mai pridideam.
‎Cred că mi s-a umplut paharul ‎când m-am întors acasă
‎de la petrecerea lui Chelsea ‎și m-ai tot presat.
‎Voiam să mă duc la culcare. ‎Dimineață mergeam la serviciu.
‎Înțeleg că ai nevoie ‎să-ți validez sentimentele.
‎Dar, când îți spun că mă culc ‎și că putem vorbi mâine,
‎atunci putem vorbi mâine.
‎Nu pot să-și dau ce vrei.
‎Niciodată…
‎nu ți-am cerut nimic.
‎Niciodată.
‎Ai nevoie mereu de asigurări.
‎Nu m-am purtat decât frumos cu tine.
‎Să stai aici ‎și să-mi spui că sunt pretențios…
‎Sunt emotiv, da. ‎Am încurajat discuțiile dintre noi? Da.
‎Am trecut cu vederea unele lucruri ‎fiindcă tu nu voiai să discutăm? Da.
‎Totul a fost mereu cum ai vrut tu.
‎- Totul. ‎- Te plăceam.
‎Dar voiam să-mi dai și tu ceva.
‎Să-mi dai sentimentul ăla: ‎„Când știi, știi.”
‎Și n-am simțit asta, deși m-am străduit.
‎Marshall, eu…
‎nu te pot iubi.
‎Fiindcă sunt atrasă de Josh.
‎Tocmai m-am văzut cu el.
‎Și e o alchimie între noi.
‎Ce ați discutat?
‎Practic, mi-a mărturisit ce simte.
‎Ce vrei să-mi spui?
‎Nu mai vreau să fiu cu tine și…
‎Vrei să fii cu Josh?
‎O să aflu.
‎Bine, Jackie.
‎E foarte dureros ce ai spus.
‎Îți spun că nu pot fi cu tine, Marshall.
‎Nu pot.
‎Vreau inelul înapoi. Nu-l meriți.
‎Nu trebuia să accepți
‎propunerea mea.
‎Ba o să păstrez inelul
‎fiindcă…
‎L-am acceptat ‎când am vrut să mă mărit cu tine.
‎Tot ce ți-am spus în capsule
‎a fost adevărat.
‎Știi ce? Puțin îmi pasă. Păstrează inelul!
‎Când o să-l privești, orice ai face cu el,
‎vreau să-ți amintești ‎că ai ratat ceva extraordinar.
‎Bine.
‎Minunat!
‎Atunci, ai grijă de tine și…
‎Ne mai vedem. Sau poate nu.
‎- Nu. ‎- Bine.
‎Am venit la experiment ‎în căutarea căsniciei.
‎Despre asta e vorba aici.
‎Din prima zi mi-am urmat inima ‎și am mers pe intuiție.
‎M-am arătat exact așa cu sunt.
‎M-am prezentat așa cum sunt, ‎întreg și gata să iubesc.
‎Gata să mă dedic cuiva.
‎Am ales greșit.
‎O iubesc pe Jackie, ‎așa cum s-a prezentat în capsule.
‎Pe Jackie de acum, ‎cea refractară, amăgitoare, mincinoasă,
‎nu o recunosc, ‎dar se pare că ea e adevărata Jackie.
‎Îi doresc numai bine.
‎Dacă îi e bine cu Josh, n-are decât!
‎Baftă!
‎Îmi pare rău că nu pot să fiu cu el.
‎De fapt, nu-mi pare rău.
‎Nu-mi pare rău că nu pot fi cu Marshall.
‎Nu pot.
‎Nu pot să mă duc la altar cu el.
‎Nici nu știu dacă o să fiu cu Josh.
‎Nu știu dacă o să fiu cu cineva. ‎La naiba, sunt nebună!
‎Poate am nevoie de terapie.
‎CINCI ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Eu sunt Andy. ‎- Bună! Chelsea.
‎- Îmi pare bine. ‎- Kwame. Îmi pare bine.
‎Asemenea. Ce faceți?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Grozav! Bun-venit în studio!
‎Vrem o ședință foto de logodnă.
‎Serios? Fantastic! Logodnă.
‎Când eram mică, visam adesea
‎să fac o ședință foto ‎cu logodnicul, cu soțul meu.
‎Și acum visul s-a adeverit.
‎- Da. ‎- Așa că abia aștept.
‎Vrem să fie ceva… mai degrabă sexy.
‎Bine.
‎Îmi imaginez fotografii în pat, ‎la fereastră, pe canapea.
‎- Atmosferă de budoar. ‎- Bine.
‎Ideal, putem începe ‎cum suntem îmbrăcați acum.
‎- Informal? ‎- Da.
‎Și vedem de acolo. ‎Știu că o să dureze până o să ne simțim…
‎- În largul nostru în fața camerei. ‎- Da.
‎- Bine.
‎Serios? Da, ‎avem două rânduri de lenjerie asortată…
‎Bine.
‎O să le purtăm.
‎Depinde cum ne simțim comod. ‎Am putea obține rezultate bune.
‎Bine.
‎Nu știu, e o fantezie ciudată ‎pe care o am de când mă știu.
‎Nu prea am povestit despre ea, ‎fiindcă e cam ciudată.
‎- E o idee bună? ‎- Da.
‎Mi-am dorit mereu pe cineva sigur pe el ‎și dispus să facă asta cu mine.
‎Am vrut să mă mândresc cu el. ‎Să se mândrească cu mine.
‎Mă simt foarte împăcată și fericită
‎că sunt aici cu cel cu care știu ‎că vreau să-mi petrec viața.
‎Bun, relaxați-vă, găsiți o poziție comodă!
‎Mă mișc puțin.
‎Arată grozav!
‎Nu pot să compar legătura noastră, ‎adorația pe care i-o port
‎în calitate de logodnic ‎cu nimic din ce am trăit până acum.
‎Întoarceți-vă puțin ‎cu șoldurile spre fereastră!
‎Așa.
‎Kwame, încerci să miști capul… ‎Să-ți sprijini fruntea de pieptul ei.
‎Așa. Să reglez…
‎O ador pe Chelsea.
‎Există momente dificile, când…
‎avem dispute sau neînțelegeri.
‎Dar partea bună ‎o întrece substanțial pe cea rea.
‎Uită-te spre el! Tu ești cea drăgălașă.
‎Asta e! Exact! La fix!
‎Orice cuplu are greutăți.
‎Dar, indiferent de greutăți, ‎momentele fericite sunt colosale.
‎Nu mă mai satur de ea.
‎O aștept acasă, să vină de la serviciu.
‎Mă trezesc dorind să o văd. ‎Să o sărut, să îmi iau la revedere.
‎Orice. Înțelegeți?
‎- Ce mai zi! ‎- Mulțumesc că faci asta azi.
‎E interesant, ‎fiindcă ai zis că îți doreai…
‎pe cineva, ‎un soț cu care să faci asta, nu?
‎Și…
‎peste mai puțin de o săptămână avem nunta.
‎E o zi importantă.
‎Și adaugă o mare semnificație,
‎dar fiind că ți-ai dorit asta ‎de când te știi.
‎Să fac asta împreună cu tine e…
‎un vis împlinit.
‎Faptul că nunta e peste patru zile…
‎și ne așteaptă o viață împreună
‎e tot un vis împlinit.
‎Ești o dulce!
‎Cum poate fi adevărat? Cum se poate ‎ca acest bărbat superb, perfect…
‎să fie al meu?
‎Pentru totdeauna.
‎Sunt cea mai norocoasă fată din lume.
‎Iubito!
‎- Așa mă simt. ‎- Da.
‎Mulțumesc. Am clădit ceva incredibil.
‎N-am cunoscut în viața mea
‎o fată cu care să vreau să fiu ‎mai mult decât cu tine.
‎Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎Oricât de mult ne-am grăbi să spunem „da”,
‎e un pas foarte important.
‎- Știu. ‎- Și mă surprind adesea analizând.
‎Ca să fiu sigur că sunt pregătit.
‎Printre lucrurile ‎pe care vreau să le rezolvăm…
‎e următoarea mea discuție cu mama.
‎Fiindcă mai sunt…
‎- Doar câteva zile. ‎- Da, câteva zile.
‎Care crezi că va fi rezultatul discuției?
‎Sincer, nu știu.
‎Sincer să-ți spun…
‎Dacă ți-aș spune că cred ‎că mama o să vină la nuntă, aș minți.
‎Nu știu cum o să fie.
‎Ai mei erau foarte stricți ‎cu viața mea amoroasă.
‎Extrem de stricți.
‎N-am ieșit cu fete până în facultate.
‎Apoi nu le-am mai prezentat ‎nicio fată cu care eram.
‎Valorile creștine, ‎împreună cu tradițiile vest-africane,
‎au rezultat într-o educație severă, ‎ca s-o spun pe șleau.
‎În cultura și religia mea e nefiresc ‎să faci sex înainte de căsătorie.
‎Mama s-ar putea să creadă ‎că sunt încă virgin, sincer să fiu.
‎E ceva ce mă apasă de multă vreme.
‎Dar, una peste alta, aș spune că acum
‎eu controlez ce fac, ‎cu cine sunt, cu cine mă văd.
‎Cred că sunt destul de matur ‎să decid singur.
‎Dar, când vine vorba de decizia asta,
‎ar fi frumos să am susținerea familiei,
‎fiindcă ea va intra în familia mea.
‎Tot ce pot spera, cel puțin…
‎e că o să ne felicite ‎și o să ne binecuvânteze de la distanță.
‎Asta e tot ce contează.
‎Da. Nu trebuie să fie de față, doar…
‎Să-mi spună de la distanță că îi pasă.
‎Da. Bineînțeles.
‎Așa că o s-o sun.
‎Să vedem cum decurge și…
‎Eu o să te susțin, ‎indiferent ce o să spună.
‎Crezi că ești… ‎Ești sigur, în sinea ta, că ești pregătit?
‎Cred că te iubesc mult.
‎Te iubesc din tot sufletul.
‎Îmi trec prin minte ‎unele lucruri care mă fac
‎să mă gândesc de două ori.
‎O să-mi spui „da”,
‎dacă asta vrei tu,
‎fără aprobarea mamei tale?
‎Ar fi cea mai mare…
‎decepție a secolului…
‎să irosim și să aruncăm pe fereastră ‎tot ce am clădit.
‎Aș minți dacă aș spune ‎că nu sunt stresată acum.
‎E numărătoarea inversă.
‎Mai sunt câteva zile până la nuntă.
‎Sunt multe detalii de pus la punct.
‎E copleșitor. Nu mai judec limpede.
‎Nici nu mai știu ce zi e.
‎Calm…
‎E solicitant.
‎Totul e pe fugă.
‎„Calm, judecă limpede!”
‎De asta am nevoie.
‎Vreau să decurgă totul perfect.
‎E copleșitor.
‎DIRECTOR DE DESIGN
‎Bună, iubito!
‎- Pot să stau cu tine? ‎- Da.
‎Sau, mai degrabă, ‎pot să-ți iau locul pe canapea?
‎Cum te simți?
‎Nu mă simt bine.
‎Mă silesc să nu plâng.
‎Cum așa?
‎Mă stresează toate.
‎Începe să mă afecteze situația.
‎Trebuie să mă calmez.
‎Mă simt foarte derutată în clipa asta.
‎Mama e în oraș și…
‎încerc să organizez totul.
‎Să mă asigur că domnișoarele de onoare ‎au tot ce trebuie pentru rochii…
‎Pur și simplu, totul…
‎e copleșitor.
‎E de înțeles să te simți așa, ‎la tot ce se întâmplă.
‎E normal să te simți așa, ‎să fii stresată și copleșită.
‎Mă scoate din minți, ‎simt că-mi scapă situația de sub control.
‎Și încerc din răsputeri…
‎să mă adun ‎de când m-am întors la serviciu,
‎dar nu mai răzbesc.
‎Iar asta mă stresează și mai mult.
‎Totul e…
‎prea copleșitor în clipa asta.
‎E aproape ca și cum nu mi-aș dori nunta.
‎PATRU ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎- Bună! ‎- Bine ați venit!
‎Mulțumim.
‎Vrem să ne facem singuri verighetele.
‎Sigur.
‎Sunt foarte reprezentative pentru noi
‎și ne dăm silința să fim creativi ‎și să facem ceva pentru celălalt.
‎- Ce dulce ești! ‎- Da. Adică…
‎Abia aștept să fie gata. La treabă!
‎Nunta e peste câteva zile, ‎iar faptul că ne facem propriile verighete
‎o face și mai specială.
‎Sunt verighete unicat. ‎Au valoare sentimentală.
‎Cred că vor fi perfecte ‎pentru ziua nunții.
‎Uite ce delicate sunt!
‎Suprapunem diferite tipuri de oțel.
‎Se aseamănă cu o căsnicie.
‎Oameni diferiți care se unesc ‎într-o singură entitate.
‎E ca și cum făurim…
‎iubire.
‎Ce romantic!
‎A fost siropos.
‎Ultima discuție cu mama n-a decurs bine.
‎Vreau doar să-mi spună: ‎„Sunt dispusă să te ascult.”
‎E săptămâna în care mă însor. ‎Vreau doar să discut cu ea.
‎Să-i spun versiunea mea.
‎Vă rugăm să lăsați un mesaj.
‎- Bună, ce faci, frate? ‎- Ce mai faci, J?
‎Bine, frate.
‎Ai vorbit cu mama în ultimele săptămâni?
‎Da, dar nu despre nunta ta.
‎I-am scris: ‎„Dă-mi de știre când ești liberă!”
‎Am și sunat-o. N-a răspuns.
‎E greu să-i schimbi părerile mamei, ‎când îi intră ceva în cap.
‎Dar nu poate hotărî ea în locul tău.
‎Fă cum simți tu că ți-e bine!
‎Da.
‎Ziceai că n-ai mai zburat cu un avion mic?
‎Nu cu unul ca ăsta.
‎Aș minți dacă aș spune ‎că n-am ceva emoții.
‎BELVEDERE DIN HIDROAVION
‎M-a durut s-o văd pe Tiffany copleșită de…
‎Nu-mi place s-o văd plângând ‎sau doborâtă de emoții.
‎Așa.
‎Sper ca în ziua nunții
‎să nu lase aceste elemente exterioare ‎să ne afecteze relația.
‎Vreau să știe că sunt serios cu privire ‎la angajamentul pe care ni-l vom lua.
‎- Pornim. ‎- Bine.
‎Sunt gata.
‎Ești un dulce! Mulțumesc.
‎Cu plăcere. Mulțumesc că ești tu însăți.
‎O să-mi dau mereu silința.
‎Vreau să știe cât de mult o iubesc.
‎Sunt îndrăgostit de Tiffany.
‎Am o surpriză pentru tine.
‎Întoarce-te! Ține ochii închiși!
‎- Sunt închiși? ‎- Da.
‎Bine.
‎- Ține ochii închiși! ‎- Sunt închiși, pe cuvânt.
‎Bine, acum poți…
‎Deschide-i!
‎Dumnezeule!
‎Vino să te uiți!
‎Sunt superbe. Dumnezeule!
‎Ce frumos!
‎Brett a făcut niște fotografii.
‎A surprins acele momente speciale
‎și cred că de asta m-a cuprins emoția.
‎Fiindcă vede la mine lucruri ‎pe care eu nu le văd uneori.
‎Scuze…
‎Te iubesc.
‎Mulțumesc.
‎- Scumpule! ‎- Ciocnim?
‎- Pentru noi! ‎- Pentru noi!
‎Ți-am mai spus asta, dar și pe mine…
‎mă surprinde…
‎cât de…
‎Cât de pregătit sunt ‎să mă căsătoresc cu tine.
‎Și, cumva…
‎Uneori mă dă peste cap, fiindcă…
‎Cum am trecut de la a fi burlac ‎la a spune asta?
‎„Știi ce? Tiffany e aleasa. ‎Mă însor cu ea.”
‎Să fac asta fără să simt nicio îndoială ‎sau să mă gândesc de două ori.
‎Să simt cu toată ființa că fac bine.
‎Da.
‎Și că mi-am întâlnit viitoarea soție.
‎Știu.
‎M-ai prins, Tiffany Pennywell.
‎Mi-ai spus numele întreg. ‎Aoleu! Vezi, m-am înfiorat.
‎- Serios? Te-ai înfiorat? ‎- Da, serios.
‎Nu se mai vede.
‎Da.
‎N-am vrut să te las fără cuvinte. ‎Nu vreau să stăm aici fără grai.
‎Iubitule, mi-a plăcut enorm ‎tot ce ai spus.
‎Ești un bărbat extraordinar.
‎Și n-am vrut niciodată ‎să te presez să faci ceva.
‎Nici dacă e vorba de căsnicie. ‎Vreau să fii sigur.
‎Când te-am auzit spunând
‎că ești sigur că eu sunt aleasa, ‎m-am simțit foarte bine.
‎Cred că nu există nicio altă persoană…
‎Nu, știu sigur ‎că nu mă puteam îndrăgosti de altcineva.
‎Așa că nu am niciun dubiu.
‎Dacă tu ai, spune-mi sincer!
‎Cred că tu m-ai văzut plângând ‎mai mult decât plâng într-un an.
‎Iar asta e pentru că mă răzbește stresul.
‎Să le explic rudelor ‎că m-am îndrăgostit de tine,
‎că ești extraordinar, ‎dar că nu te-au cunoscut încă…
‎Stresul de a-i convinge ‎să vadă în tine ce văd eu…
‎Dar apreciez faptul ‎că experimentul ăsta ne-a adus împreună,
‎fiindcă în condiții normale ‎nu ne-am fi găsit unul pe altul.
‎Trebuie să mă bazez mai mult pe asta ‎și să fiu recunoscătoare pentru asta.
‎M-ai impresionat nespus în weekendul ăsta.
‎Nici n-ai idee cât.
‎Îți sunt alături.
‎Ai fost atât de calm și de asumat!
‎Vreau să fiu ca tine, iubitule. Pe cuvânt.
‎Pe cuvânt.
‎Știi ce?
‎Îmi fac griji cu nunta,
‎dar înseamnă că m-am mai apropiat cu o zi ‎de clipa în care o să ne unim destinele.
‎TREI ZILE PÂNĂ LA NUNȚI
‎Cum te simți înainte de întâlnirea ‎cu mama mea vitregă și tata?
‎Bine. Da.
‎- Ai emoții? ‎- Un pic.
‎Nu-i nimic. E normal să ai emoții.
‎- Tata o să fie drăguț. E-n regulă. ‎- Sper.
‎N-o să fie răutăcios cu tine.
‎Tatei nu i-au plăcut ‎prea mulți iubiți de-ai mei.
‎Poate deoarece nu credea ‎că ei nu aveau situația potrivită
‎ca să fie cu mine, ‎că nu aveau anumite calități
‎sau că nu se ridicau la înălțime ‎ca parteneri ai mei, în ochii lui.
‎Revin imediat.
‎Frățiorul meu, Zyhe. El e Zack.
‎- Bună, Zyhe! ‎- Bună!
‎Eu sunt Zack.
‎- Doi „Z”. ‎- Încântat!
‎Ea e Zia.
‎- Bună, Zia! Zack. ‎- Încântată!.
‎- Tatăl meu, Shah. ‎- Încântat!
‎- Bună, Shah! Încântat! ‎- Asemenea.
‎- Mama mea vitregă, Yaenid. ‎- Bună!
‎- Încântat! ‎- Asemenea!
‎Bun-venit la noi!
‎Da. Vreți să luați loc?
‎Ești din Seattle?
‎Nu, sunt nomad. ‎În copilărie m-am mutat des.
‎M-am născut în Moses Lake, Washington.
‎Știu unde e. ‎Sunt din zonă. Acolo am crescut.
‎- Acolo locuiește tata. ‎- Bine.
‎Nu știu dacă pescuiești, dar…
‎Nu-s un pescar prea priceput, din păcate.
‎Dar sunt dispus să învăț lucruri noi. ‎Să capăt deprinderi noi. Da.
‎Joci golf?
‎- Nu? ‎- Nici la golf nu mă pricep.
‎Nu le ai cu sportul.
‎Zău? Bine.
‎În fine…
‎De când ești avocat?
‎Ăsta e al șaselea an.
‎Al șaselea? Bine.
‎Specialitatea mea sunt procesele.
‎Tot ce înseamnă ‎prestația în fața curții cu jurați.
‎Bine.
‎Printre altele, observ
‎că sistemul penal e prea exacerbat.
‎Costurile depășesc beneficiile ‎la adresa societății.
‎Vă dau un exemplu.
‎Știți ce e șofatul cu permis suspendat ‎pentru o amendă?
‎E infracțiunea numărul unu ‎din statul Washington.
‎Nu-i lași pe oameni să se ducă la lucru.
‎Nu e practic ‎să le luăm permisele de conducere.
‎Codul penal e plin de lucruri ‎care ar trebui să fie în Codul civil.
‎- În fine, m-am descărcat. ‎- Interesant. Bine.
‎Sincer, n-am nicio părere despre asta.
‎- Sunt cam guraliv. ‎- Da.
‎Unde vă mutați după căsătorie?
‎Da. Bună întrebare! Trebuie să ne gândim.
‎- Când îți expiră chiria? August? ‎- Da.
‎Avem timp să ne gândim ‎până în august, apoi…
‎Probabil că în decembrie ‎o să începem să ne căutăm o casă.
‎- Ciudat. Vă spun sincer. ‎- Aș vrea să spun că noi…
‎Amândoi suntem conștienți ‎că ceea ce facem e foarte neobișnuit.
‎Poate că nu știți că în capsule…
‎- Știi ce erau capsulele? ‎- Știu ce e o capsulă.
‎Bliss a început să discute cu mine ‎despre cărțile care îi plăceau
‎și am avut niște conversații ‎incredibil de profunde.
‎- Subiectele se întindeau de la… ‎- Probabil era foarte anost.
‎…neurobiologie la originile speciei umane
‎și visul ei ‎de a ajunge pe Lună la 60 de ani.
‎Vă spun, cel mai mult la Bliss îmi place
‎caracterul ei, ‎dincolo de inteligență și frumusețe.
‎Îmi vine foarte ușor ‎să mă sacrific pentru tine
‎fiindcă știu că și tu ai face la fel.
‎Simt că mă iubești cu adevărat. ‎Simt că suntem o echipă.
‎- Ești sigură în privința lui Zack? ‎- Deocamdată, da.
‎Da, sunt.
‎Avem o conexiune profundă.
‎N-am mai trăit niciodată așa ceva.
‎Nu spun că nu există obstacole ‎sau că nu vor exista, nu-s proastă.
‎- Vor exista. ‎- Știu, tată.
‎De când vă cunoașteți?
‎Aș spune că sunt 20 de zile.
‎Doamne!
‎Ce să spun, multă baftă! ‎Nu vreau să fiu răutăcios, dar baftă!
‎Înțeleg că nu e o situație normală.
‎Am încercat deja cu sora ta și știi…
‎Ai încercat cu sora mea? Adică?
‎Sora ei mai mare s-a căsătorit ‎cu un tip care lucra pentru mine.
‎În fine, îl concediasem. Apoi ‎au plecat în Arizona și s-au căsătorit.
‎Frate…
‎Chiar trebuie să te lași ghidat ‎de inteligență când iei decizii, deci…
‎Să sperăm că voi faceți alegea corectă.
‎- De acord. ‎- Cred că…
‎20 de zile… E nebunie curată.
‎Nu știu. Știu că sunteți fericiți, ‎dar nu vă amăgiți, înțelegeți?
‎Azi, căsnicia nu e luată în serios.
‎Oamenii se căsătoresc, ‎divorțează și tot așa.
‎Dă-mi voie să spun ceva, tată!
‎- Am tot discutat. ‎- Îmi pierd ideea.
‎Bine, spune!
‎- Am pierdut-o deja. Zi! ‎- Scuze!
‎Dar am vorbit despre căsătorie.
‎Tu și mama ați divorțat, ‎iar asta m-a afectat profund.
‎- Așa e. ‎- Știu că divorțul e ceva serios.
‎E un lucru cu care nu vreau ‎să am de-a face sub nicio formă.
‎- Sub nicio formă. ‎- Bine.
‎Dar să știi că te plasezi ‎în categoria aia.
‎- Înțeleg că așa pare. ‎- Nu pare, este.
‎- Bine, Mersi. Fie! Dar spuneam… ‎- Este. Nu te amăgi!
‎Iau lucrurile în serios, tată. ‎Foarte în serios.
‎Părinții tăi ce spun?
‎Mama a murit, ‎așa că nu are nimic de spus.
‎Dacă ar trăi, cred că ar fi de acord.
‎Mereu mi-a spus să-mi urmez visurile
‎și să nu țin cont de nimic altceva.
‎- Îți vreau tot binele. ‎- Știu, tată.
‎- Nu vreau să suferi cumva. ‎- Da.
‎Vrem să fim siguri că știți ce faceți.
‎Adevărul e ‎că nu mă cunoașteți îndeajuns ca să știți…
‎- Nu te cunosc deloc. ‎- Nu.
‎Anumite lucruri pe care nu le înțelegeți ‎la Zack sunt foarte…
‎- Nu-l cunosc. ‎- Știu. Lasă-mă să spun!
‎Sunt decisive ca să înțelegi cine e el,
‎ce caracter are ‎și prin ce a trecut în viață.
‎A avut o copilărie ‎foarte asemănătoare cu a ta.
‎Ar trebui să fie grăitor pentru tine.
‎Ca adulți, luăm propriile decizii și…
‎Fără doar și poate.
‎Vreau să îți exprimi părerea
‎și înțeleg că e total neobișnuit.
‎Cred că știți amândoi ce părere am, deci…
‎- Mă duc până la baie. ‎- Bine.
‎- E alegerea ta, înțelegi? ‎- Știu.
‎Sper că vezi că o iau în serios.
‎Îl iubesc. Se vede că îl iubesc.
‎Bine.
‎- Nu se vede? ‎- Bine. În fine.
‎N-aș purta inelul de logodnă ‎dacă nu l-aș iubi.
‎- Bine. ‎- Zău!
‎- Sunt proastă? Nu. ‎- N-am spus că ești proastă.
‎N-o să mă mărit doar de amorul artei.
‎Dar exact asta faci.
‎Dacă cred că e omul potrivit pentru ea? ‎Nu știu.
‎Cum poți fi sigur în 20 de zile? ‎E halucinant.
‎Poate că Zack e genul de om ‎care îi trezește ei interesul.
‎E vorbăreț, e avocat. ‎Cel puțin cred că e avocat, nu?
‎Tu l-ai verificat. ‎Deci știi ce meserie are, nu?
‎E un bărbat inteligent, evident.
‎Nu poți să ajungi avocat ‎fără ceva inteligență.
‎Dar nu garantează succesul.
‎Poate e ambițios,
‎dar nu cred că va putea ‎să se ridice la înălțimea ei.
‎- Ești femeie școlită… ‎- Exact. Deci ai încredere!
‎Ai 32 de ani, deci decizi singură.
‎Din fericire. Da.
‎- Dar eu n-aș face în veci așa ceva. ‎- Bine, tată.
‎Nu mă aștept să înțelegi.
‎- Bun, fiindcă nu înțeleg. ‎- Nu-i nimic.
‎Bine. Mulțumesc că mi-ai spus.
‎Subtitrarea: Liana Oprea