СЕРІАЛ NETFLIX
Ненсі Родрігес,
ти зробиш мене найщасливішою людиною і проведеш решту життя зі мною?
Ти вийдеш за мене?
Сказати «так» —
це неправильно.
І коли я думаю про те, яким могло б бути наше життя,
наше спільне життя, це чудове життя.
Я не сумніваюся, що наше життя було б не просто хороше,
воно було б чудове.
Але просто…
не…
не назавжди.
Не назавжди.
Хочу подякувати тобі за те,
що ти такий добрий.
Але в реальному світі я шукаю дещо інше.
Ми прийшли сюди, щоб спробувати знайти кохання і…
Прикро, що це не про нас.
Мене вразив чоловік,
який упевнений у тому, чого він досяг.
Але я була відвертою протягом усього цього проєкту,
а чоловіки створюють образ, який вони видають за справжній.
Отже, тут багато обману.
Ендрю надто крутий, надто спокійний, надто зібраний.
Я не так уявляю свого чоловіка.
Про що ти думаєш?
-Ти записуєш? -Так.
Чекай.
Не проти, якщо я…
Це занадто.
Трохи.
Не дуже приємно, якщо чесно.
Гадаю, я…
задоволений, що пішов на це.
Просто…
Так, друже. Мені боляче. Гаразд.
Гадаю, зараз хороший момент для цього. Не страшно, що я роблю це?
-Якщо в тебе болять очі, звісно. -Так.
Я не думав, що можу настільки прив'язатися до когось, що плакатиму.
Я б ніколи не зіткнулася з Бартісом у реальному світі.
Тридцять три й більше. Це була моя межа.
Боже мій, він — моя споріднена душа.
Він — чоловіча версія Ненсі, і мені це подобається.
Можемо вдати, що я відома попзірка?
-Так, можемо. -Я хочу бути Селеною.
Гаразд, пані Селено. Агов. Сюди.
-Привіт. -Привіт.
Що скажете про божевільного фаната Бартіса,
який підбіг і поцілував вас під час шоу?
На жаль, довелося викликати охорону.
Боже мій. Чому ми поводимося так по-дурному.
-Ти поводишся по-дурному, знаєш? -Так. Я знаю.
Декому це не підходить, і мене просять припинити.
Мені підходить. Повір мені.
Коли я думаю про нащадків,
мою сім'ю, майбутніх дітей і онуків,
я просто… не уявляю цього без нього.
Я знаю, що буду чудовою дружиною, а він таким хорошим чоловіком.
Сподіваюся, він теж це бачить.
Я зізнаюся,
що з тобою я почуваюсь як удома. З тобою моє серце радіє.
Моя бабуся Делія казала мені в дитинстві:
«Синку Бартісе, краще не одружуйся з дівчиною,
яка не нагадує мене».
Я сиджу тут, розмовляю з тобою і думаю, чорт, бабуся…
Бабуся була б рада познайомитися з тобою.
Я так тебе розумію.
Амінь.
Я знаю тебе сім днів.
Я розповів тобі більше, ніж будь-коли…
Я не знаю, чи розповідав комусь те, що тобі.
Так легко це все розповідати.
Чорт забирай, не знаю, як ти це робиш.
Ти молодець.
Тож за два роки ти повертаєшся додому. У тебе був важкий день.
Я дам тобі три варіанти. Ти йдеш по їжу, у душ чи до мене?
До тебе.
-Добре. -Звісно.
Чорт, мені це подобається.
Якщо я заручуся сьогодні, сподіваюся, це буде Бартіс.
Це має бути Бартіс. Ніхто інший, окрім Бартіса.
Ясно… Я пояснила?
Привіт.
-Привіт. -Уже сміється.
Я хочу намалювати тобі картину.
Пам'ятаю, як уперше вийшов після зустрічі
та як почувався. А хлопці питали: «Боже. Ти когось зустрів?»
Так, я зустрів когось. Я вийшов із такою посмішкою на обличчі.
Я з тобою божеволію.
Але я ніколи не думав, що я можу
так почуватися через когось, бо я ніколи так не почувався.
І це відчуття в моєму нутрі й свідомості переросло
в щось сильніше.
Я також відчув це в тобі.
Я дуже хочу зробити наступний крок разом.
Разом скочити в океан,
тримаючись за руки й кажучи: «Ми ризикуємо».
Я стаю на коліно.
Я дивлюся на цю стіну в кімнаті.
Я кажу тобі, що закохався в тебе.
Я кохаю тебе, Ненсі.
І я хочу попросити тебе… бути зі мною до кінця життя.
Ненсі Родрігес, ти вийдеш за мене?
Так!
-Добре. -Зробімо це! Проста відповідь.
Так. Чорт забирай, так.
-Уперед. Боже мій! -Весело!
Боже мій. Я так тебе кохаю.
Я теж тебе кохаю.
-Боже. -Боже мій, я така щаслива.
Ненсі, покажімо світу, якими ми можемо бути дивовижними.
-Бувай, наречений. -Я кохаю тебе.
Боже мій!
Перебування тут і участь в експерименті —
це наче цілодобовий військовий табір кохання. Розумієш?
Зроби припущення про мене.
Твій будинок і машина досить чисті й організовані.
-Це правда. -Це правда.
-Мені подобається. -Я схожий на жайворонка чи на сову?
На сову.
Боже мій.
Неправильно?
Правильно.
Ого. Наступне запитання.
Думаєш, я легко закохуюся?
Чому так чи чому ні?
Думаю, ні.
Схоже, ти перебірливий.
Це досить правильно.
Цей експеримент змусив мене відверто розповісти
про все, що було в житті
й про всі свої риси про які я ніколи б не подумала.
Переважно в мене були хлопці, які казали: «Не працюй так багато.
Я хочу подбати про тебе. Я не хочу, щоб ти працювала».
-І справа навіть не в цьому. -Так.
Мені начхати, дбатимеш ти про мене чи ні.
Я хочу бути самодостатньою людиною.
Саме так. Я не такий. Я повністю протилежний.
Я відчуваю, що коли ти робиш те, що тебе надихає
і змушує відчувати себе реалізованим,
це відобразиться на наших стосунках.
Так? Я буквально твій чирлідер номер один.
Що б тобі не було потрібно.
-Це такий ковток свіжого повітря. -Добре. Я рада.
Минулої ночі одна з дівчат почала плакати.
Ми всі стоїмо навколо. Тоді я починаю плакати.
Усі такі: «Боже, Рейвен, усе гаразд?» Я кажу: «Так».
І всі просто розсміялися.
Це найкраща річ у світі.
Ти плакала заради когось іншого.
Це показує самовідданість і характер,
і ти мені подобаєшся ще більше.
Дякую.
Я навіть не думала про це, але дякую.
Усе своє життя я намагався бути обережним, бути розважливим
і мати всі відповіді.
Але доля пожартувала зі мною.
Те, що я знайшов кохання в такий спосіб, дало змогу
зануритися на десять мільйонів миль.
Таке враження, що я встановив зв'язок з душею і мозком.
І, здається, я щойно відкрив скарб. Так і є.
Боже мій.
У кімнатах не треба хвилюватися через те, який вигляд ти маєш,
що носиш, як сидиш.
Ти маєш бути милою, ніби цього всього нема.
Ми не говорили про зріст, волосся та інше.
Боже.
У мене інша зовнішність.
Вона може бути не такою, як він уявляв.
Мене зараз знудить.
Але я ніколи не була така впевнена щодо чоловіка.
У мене ніколи не було таких почуттів до будь-кого в житті,
ніколи, ніколи й ніколи.
Привіт.
Боже мій.
Це божевілля.
-Я знаю. Я тремчу. Усе гаразд? -Боже.
Так.
Це забагато для мене.
Це божевілля. Ти готова до обручки?
-Вона справжня. -Здається, мій палець палає.
Побачивши її вперше, я був вражений.
Я буквально закохався в її очі. Це божевілля.
Коли вона підійшла
й подивилася мені в очі,
я подумав: «Так, це воно. Так».
Я не можу пояснити, коли з'являються почуття.
Я дуже вірю в почуття.
Здається, я знаю Метта багато років,
а не минуло й два тижні. Я не можу припинити думати про нього.
Я не можу припинити всміхатися, думаючи про нього.
Я знаю, що я відчуваю до нього.
Тож мене це лякає, бо я ніколи раніше такого не відчувала.
Мене лякає минуле,
бо щонайменше два хлопці відмовили мені.
Я боюся, що він відмовить.
Його відмова завдала б мені удару. Мені було б дуже сумно.
Я ніколи не вміла висловлювати свої почуття.
-Ні, я не вміла цього. -Я теж. Так.
У мене…
не було людини, яка має до мене такі почуття.
У мене не було таких почуттів до інших.
Так.
Тож я до біса панікую. Як…
Мені подобається твій сміх. Ніби я…
Знаєш, ти дозволяєш мені знову відкритися.
-Я не думав, що це можливо. -Так.
Я така впевнена в нас.
-Так. -Мені так затишно з тобою.
Так.
Я готова до наступного кроку, Метте.
-Бо я кохаю тебе й… -Ого.
Слухай, я не знаю, що готує майбутнє.
Це якесь божевілля.
Боже мій.
Як тобі те, що я стаю на коліно?
Ну ж бо.
Слухай.
Коллін Бріджит, я кохаю тебе.
Я кохаю тебе.
Ти вийдеш за мене?
Метте.
Так, я вийду за тебе.
Боже мій.
Чорт забирай!
-Так, я вийду за тебе! -Ну, ми заручені.
Я хочу забрати тебе зараз.
Не вірю, що це відбувається. Я вийду за тебе. Я кохаю тебе.
Боже, я тремчу.
-Ти мій наречений. -Ти моя наречена.
Ого.
Я так тебе кохаю.
Коллін Бріджит Болтон.
Коллін Бріджит Болтон. КББ.
Боже мій.
Я прийшла сюди, щоб знайти
людину моєї мрії, мого чоловіка,
який вибере мене не за зовнішність,
а пізнає мене такою, якою я є.
Я така щаслива, що знайшла Бартіса
й він прийшов за мною.
Бо він міг вибрати когось іншого.
Це таке прекрасне відчуття, що я не хочу, щоб воно зникло.
Ми з Ненсі серйозно поставилися
до цього експерименту, бо не намагалися дізнатися фізичні риси.
Незалежно від того, який вигляд ми маємо,
мене зараз приваблює Ненсі.
Я ніколи її не бачив.
Ти впораєшся.
Я уявляла себе з Бартісом
завжди молодими,
це так смішно, бо йому 25.
Та це не має значення.
Мій голос хрипкий
після наших побачень, бо ми сміємося. Ми говоримо.
Ми стільки всього обговорюємо. А ще є моменти вразливості,
яких я ніколи не помічала в собі.
Вік не має значення.
Раса не має значення.
Зовнішність і зріст не мають значення.
Я знаю, що відчуваю. Я знаю, що Ненсі теж так думає.
Я думав про неї цілий день. Її бісів сміх.
Вона балакуча. У нас однакові жарти.
Я дуже хочу зустрітися з нею і побачити, яка вона.
Але я знаю, попри це, буде так, ніби я зустріну
людину, якої там немає.
Я зустріну цю… емоційну думку.
Я обійму цю людину, поцілую її, триматиму в руках.
Її зовнішність не має значення. Чесно. Це божевілля.
Я дуже рада зустріти близнюка,
який, мабуть, не схожий на мене. Сподіваюся, так і є. Це було б дивно.
Але який вигляд має енергійна чоловіча версія Ненсі?
Я ніколи не була тією, хто вибирає найгарнішого хлопця в кімнаті й каже:
«Я беру цього».
Може, тому, що я не завжди була найкрасивішою.
Гадаю, має бути якийсь фізичний потяг,
але він не на початку мого списку.
Не знаю, чи я готова побачити його.
Я хочу його побачити, але боюся,
що втрачу свідомість, ударюся головою,
знепритомнію.
Ого!
Краще біжи.
Іди сюди. Боже мій. Іди сюди.
-Боже мій. -У мене є дещо для тебе.
Справді? Добре.
-Чорт. -Чорт?
Покажи ще раз цю руку.
Боже мій.
-Гарно. Так? -Яка краса.
-Боже мій. -Іди сюди.
-Не можу. -Чому? Чому не можеш?
Мабуть, можу, але…
-Ти не хочеш? -Ні, хочу.
-Боже. Якого біса? -Чорт. Яка ти.
Покрутися трохи.
-Іди сюди. -Боже мій.
Мене дуже приваблює Ненсі. Вона…
Ну, я не…
Я не скажу цього.
Мені важко не опускати очі нижче шиї Ненсі.
Розумієш мене? Так.
Я не знаю, як діяти. Я пітнію.
-Я хвилювався. -Як ти?
Я ще ніколи так не нервував.
Але тепер набагато краще.
-Жодних метеликів. -Ти прекрасна.
-Дякую. -Класна сукня.
Ти такий гарний. Рожевий, рожевий.
-Я знаю. Так і має бути. -Ти знаєш.
-Ми знали з першого дня. -Трясця. Боже.
-Подобається обручка? -Я… Пробач. Ось вона. Так.
-Так. Дуже гарна. -Так.
Вона мені підходить. Я навіть не можу… Хто я?
-Ти моя. Ось хто ти. -Що?
-Це ти вибрав? Боже мій. -Так, я вибрав.
Я питав, який стиль ти хочеш. Я в них не розбираюсь.
Я подумав: «Ця як овал». Отже… Тобі подобається?
Боже, яка ж вона гарна.
-Боже мій. Ми тут. -Боже. Це так нереально.
-Поцілуй мене. -Боже мій.
Я буду з молодшим чоловіком. І я не проти.
Бо вік не впливає на мої почуття.
Коли ми постаріємо, ти будеш витирати мені дупу.
Почувши це, він сказав, що не буде. Але я змушу його це робити.
Чесно кажучи, це лише початок спільного життя.
Я знаю, що він буде моїм найкращим другом.
-Ми це зробили. Іди сюди. -Так. Ми це зробили. Боже мій.
Я бачу кохання в її очах, коли вона дивиться на мене.
Тому я почуваюся неймовірно.
Мені подобалося все емоційно, а тепер фізично.
Усе вийде.
Вона чарівна. Я готовий провести з нею решту життя.
Це найщасливіший день у моєму житті.
Я кохаю тебе.
І я тебе.
Вибач.
Я танцювала.
Бувай.
Останні десять днів я кожну секунду занурювався глибше,
щоб зрозуміти, чи я буду емоційно доступним у пошуках дружини.
Так. Я знайшов її.
Я закохався в Коллін і ніколи не бачив її обличчя.
Справа не в зовнішності, а в справжньому зв'язку.
Ми створили його.
Я можу чесно сказати, що зараз я щасливіший,
ніж був довгий час, і це… Це таке відчуття… Це…
Це божевілля.
Цей експеримент «Любов сліпа»
божевільний.
Я не думала, що в мене виникне зв'язок із кимось.
Але Метт на 1000% мене розуміє.
Я настільки шалено закохана в нього, що я…
Я готова його побачити.
Чорт забирай.
Чорт.
Я чекав на цей зв'язок.
Я чекав, що хтось зможе витягти мене з раковини.
Тому я сподіваюся, що все по-справжньому.
Думаю, я найбільше боюся закохатися в когось,
хто розповідає мені щось у кімнатах, а в реальному світі
є зовсім іншою людиною. Думаю, я цього боюсь.
Чорт.
Я нервую. Мені страшно.
Я хвилююся, не брехатиму.
Боже мій.
Чомусь мій ніс завжди був причиною комплексів.
Через мій профіль. Тож треба підбирати хороший ракурс.
Сподіваюсь, я сподобаюся Метту.
Зараз важко думати.
У мене в голові хаос. Я готовий побачити її.
Чорт.
Боже мій. Іди сюди.
Боже мій.
Це таке відчуття.
-О боже, я тремтів. -Я досі тремчу.
-Відчуваєш? -Так.
-У тебе є борода. Мені подобається. -Так. Ти очікувала це?
-Ні. Зовсім ні. -Ні?
Я не могла уявити обличчя, але мені подобається борода.
Добре.
Він…
Він просто… У мене немає слів.
Цілуватися з Меттом просто… чудово.
Він ідеальний у всьому.
Його блакитні очі. Його борода.
У нього ідеальний зріст для маленької мене.
Він на 1000% ідеальний. Я кохаю його.
-Боже мій. -Боже мій.
У мене є дещо для тебе! Думаю, тобі сподобається.
Покажи свій палець.
Що скажеш?
-Подобається? Ти тремтиш. -Чорт забирай.
-Боже мій. Дякую. -Покажи.
-Як тобі? -Вона чудова, Метте.
Боже, я так тебе кохаю.
Я постійно кажу: «Якого біса». Але я кохаю тебе.
-Це бомбардування коханням. -Повернися.
Боже мій.
У мене немає слів. Я такий щасливий.
Я до біса щасливий.
Боже мій.
Я витріщаюся, буквально витріщаюся на його очі
й просто дивлюся на його обличчя.
Я просто відчуваю його кохання, і я…
Це просто неймовірно.
Я кохаю тебе.
-Я дивитимусь, як ти йдеш. -Кохаю тебе.
Бувай.
Байдуже, чи минуло два дні, два тижні, два роки.
Час не має значення. Я вже знаю його. Він був моїм найкращим другом, партнером
і нареченим роками. Я знайшла свою людину.
-Тож я наречена. Агов! -Так.
Так. До зустрічі.
-Бувай, любий. -Бувай.
Боже мій. Це мій чоловік.
Малібу, Каліфорнія!
У цьому експерименті «Любов сліпа» п'ять пар закохались і заручилися
наосліп.
Здається, мій палець палає.
До цього часу їхній потяг ґрунтувався на емоційному зв'язку.
Сподіваємось, у них буде фізичний зв'язок
такий самий сильний, як емоційний.
Це таке відчуття.
За чотири тижні до весілля на їхнє кохання чекають серйозні випробування.
Чи зможуть зовнішній вигляд, раса, спосіб життя чи комплекси
розлучити їх у реальному світі?
Чи любов переможе все?
Зачекаймо й побачимо.
Гаразд.
-Можемо поснідати тут. -Готова?
Так.
-Додамо світла. -Так.
-Може, і ні. -Я допоможу.
-Висока людина. Будь ласка. -У нас є.
Дякую.
Що б я робила без тебе?
-Якби тебе не було. -Добре, що ти знайшла мене.
Я прийняла таблетку від алергії. Усе добре.
-Тут павутина. -Ми мало про це говорили.
Поговоримо про павуків? Це важливо?
-Це твоя робота. -Я не люблю їх.
Таргани? Я їх не терплю.
-Гаразд. Нестрашно. -Узагалі.
Я їх не люблю, але…
Я не тримаю тарганів удома.
Але вони мені не подобаються. Тому я їх убиваю.
Якщо ти скажеш: «Не знаю, як це сказати, але в мене є таргани-шипуни».
-Це був би кінець. -Це був би кінець.
Я розумію. Я б зрозумів. Якби це сталося, я б сказав: «Це логічно».
Дивись. Ми на місці.
Нарешті.
-Ми зробили це. -Так.
Ходімо.
Поглянь на пелюстки троянд.
Гаразд. Ти вмієш говорити тости?
-Іноді. -Добре.
За те, щоб бути щасливими як слон до кінця життя.
До кінця життя. Будьмо.
-Розпаковуватимеш речі? -Так.
Можеш сказати, яка сукня тобі більше подобається. Ось перша.
-Гаразд. Цицьки відкриті. Ось. -Так. Цицьки відкриті.
Ідеально.
-Класно. -Ця чудова, але така довга.
-То що? -Я коротка.
-Я коротунка. -Мені ця подобається.
Гаразд. Ось мила сонячна сукня для тебе.
Це моя слабкість на 1000%.
Вона підкреслює дупу.
Ідеально.
Я взяв леопардові плавки.
-Запиши мене. -Записати тебе?
-Так. -Мені подобається.
Так. З двох частин.
Я знав, що в тебе щось є.
-Це погано? -Моя дупа з'їсть це, як кекс.
-Правда? -Так.
Приємно бути зарученим. Так. Ми створені одне для одного.
Коли я казав щось у кімнатах, а вона сміялась, я не бачив її реакції.
Але тепер я бачу її. Я знаю, що вона щира.
Вона щиро реагує на мої слова. Це приємне відчуття.
-Мені так комфортно. -Мені теж. Чесно.
Усе так гармонійно, так?
Це якось дивно, правда?
Гадаю, ми зробили правильний вибір. Я знаю це.
Ми не матимемо проблем, живучи разом. Ми не матимемо проблем, коли одружимось.
Тож, так, я не жив сам до 24 років.
Гаразд. Тож зачекай. Нагадай мені своє минуле.
-Ви жили разом? -З ким?
-З колишньою. -Після школи ми жили разом.
Отже, ти знаєш, що дівчатам треба багато часу.
-Звісно. Я розумію. -Добре.
Не думаю, що я нервую через щось.
Це неправильна відповідь? Не думаю, що нервую через щось.
Вона віддана мені, а я — їй.
Рухаємось уперед, заб'ємо на минуле, розумієш, про що я? Я кажу, як є.
Колишні стосунки не мають значення.
Ми йдемо вперед, і відштовхуватимемося від цього.
-Як почуваєшся? -Мені досить зручно.
Це так дивно. Я не брехатиму.
Але так добре.
До біса добре.
Люблю тебе цілувати.
Так, я сходила з розуму.
Я… Я думала, що ти скажеш:
«О ні. Вона не така, як я думав».
Ти справді так думала? Справді?
Як почуваєшся зараз?
Гадаю, ти щасливий.
Я щасливий. Я неймовірно щасливий.
Я радий, що ти гарно пахнеш. Якби ти смерділа, мене б тут не було.
Просто повідомляю.
Я б не зміг зробити цього.
-Це питання гігієни. -Великий курець.
Великий… Це те, що мене відштовхує. Погана гігієна.
Дуже відштовхує. Погана гігієна.
Ні. Бувай.
Таке враження, що тут електростанція.
Відчувати Метта й тримати Метта.
О боже, яка ти сексуальна.
Тут два ліжка.
На іншому ліжку буде багаж.
Воно буде для взуття. Ми будемо в цій кімнаті разом.
Ось і все.
Боже мій.
Притримай коней, ковбою.
Я спробую.
-Гаразд, це… -У нас є тіпі.
-Тіпі? Тут як в «Аватарі». -Так.
Як в «Аватарі».
-Так мило. -Так мило.
Так.
Це якийсь позатілесний досвід,
потрібно усвідомити, що обличчя і голос
належать тій самій людині, в яку я закохалась.
Це неймовірно. Це та сама людина, яку я зустріла в кімнатах.
Людина, у яку я закохалась.
Це моя людина.
-Пішов ти, жучок. Тримайся подалі. -Буквально.
Бачите, міледі.
-Викинь його. -Є. Я намагався. Він повертається.
-Усе гаразд. -Круто.
-Нарешті. -Добре.
Я так люблю пікніки. Люблю бути на вулиці.
Тут справжня сільська атмосфера.
-Я не можу. -Я вже бачу це.
Рада, що тобі сподобалися закуски.
Я думала: «А що як він трішки чи сильно не переносить лактозу».
-Ти міг померти. -Чорт, ні.
-Воно того варте. -Я не знала…
Я б помер заради тебе. Я освідчився. Ось що це означає.
Я радий, що ти справжня людина. Знаєш…
Мене радує, що ти справжня. Я думав, що все це виявиться фальшивкою.
Було надто ідеально. Для мене.
Так. Як робот. Я думав, ти комп'ютер.
Я думав, що половину часу розмовляю з комп'ютером.
Боже, ти справжній скарб. Я по вуха закохався.
У мене немає жодних сумнівів
щодо тебе.
Коли я біля неї і дивлюся на неї, я відчуваю, що це моє щасливе місце.
Птахи щебечуть. Погода гарна.
Нарешті з Алексою. Нарешті з нею.
Перебування з нею не таке, як я собі уявляв.
Усе значно краще.
Я знаю, що відчуваю. Я знаю, що кохаю тебе.
-Упевнений? -Так.
Сто відсотків.
Без сумнівів.
Добре.
Я хотів сказати,
що радий, що ми не в кімнатах, бо привіт!
-Поглянь. -Я?
Поглянь, що я знайшов.
Мені подобається гідромасаж.
-Тут значно краще, ніж у басейні. -Згодна.
Так хочу змити макіяж.
Це було погано. Але…
Непогано. Розумієш?
-Серйозно. Мої вії відлітають. -Мені подобається натуральне.
Занаб.
Агов.
Я можу трохи хропіти.
І я використовую капу. Це дуже сексуально.
Справді? Добре.
Це нудна розмова. Поговорімо про щось дивовижне.
-Про що ти хочеш поговорити? -Яка твоя улюблена велика кішка?
Чорна пантера. Яка твоя улюблена тварина, Коуле?
Гадаю, леопард, бо леопарди такі…
невловимі.
Гаразд. Ти зараз намагаєшся бути таким?
Коуле.
Чорт, так!
Боже, я наковтався води, намагаючись стати леопардом.
Гідромасажні форсунки здувають мій купальник.
Серйозно.
Це був шокуючий досвід. Я подумав:
«Боже, ось яке обличчя і тіло
в дівчини, у яку я закохався».
Я цього не знав. Я уявляв їх інакше.
Мене приваблює Занаб.
Якщо я намочу тобі волосся, ти дуже розлютишся?
Я була б не дуже щаслива.
Гаразд, я буду чемним. Я буду чемним.
Гей, це відбере час у Коула,
бо доведеться його мити.
Я очікував, що ми із Занаб
не матимемо такого фізичного потягу…
Я не торкаюсь.
…але якщо вона відчуває те, що відчуваю я, то ми фізично сумісні
й приваблюємо одне одного.
Я такий радий побути з тобою наодинці.
Я теж. Не думала, що ти будеш
чоловічою версією Меган Фокс.
-Ти як… -Годі.
Поглянь на розмір свого дурного пальця.
Я досі шокована
бути поруч із фізичним Коулом,
бо він був просто уявною людиною,
у яку я закохалася крізь стіну.
Але він щось каже, а я думаю:
«Ти чоловік, у якого я закохалася».
У тебе гарні очі.
-Дякую. -Будь ласка.
Вони милі чи як там.
Вони нормальні.
З ними все добре.
Класно, що він такий грайливий.
У моєму житті було достатньо серйозності,
тому щастя і грайливість — це те, що я дуже вітаю.
Ти маленька…
Що він робить? Повільно душить її.
Думаю, між нами є хімія. Може, я неправильно зчитую інформацію.
Просто…
Будучи жінкою, легко зациклюватися на певних речах
і думати: «Він справді захоче мене?
Він справді захоче…
Може, він не захоче пострибати. Це було б жахливо».
Я візьму напої. Ти — рушники.
-Беру рушники. -Гаразд.
-Два рушники. -Командна робота.
Якщо в тебе є очікування, ти розчаровуєшся.
Але я дуже відкрита.
Ми дорослі люди. Побачимо, як пройде вечір.
Я дуже рада вдягнути піжаму й почистити зуби.
І просто… Як я і казала, побути наодинці зі своїм чоловіком.
-Що ти робиш? -Дивлюсь, як ти чистиш зуби.
Правда?
Як тобі велетенський пакет із засобами гігієни?
Тут є те, що тобі треба.
Отже, ти виконуєш весь процес: полоскання рота, зубна щітка,
зубна нитка. Усе.
Це пояснює твої ідеально білі зуби.
Ти мене кохаєш?
Наскільки?
Розкажи про своє найкраще побачення в кімнатах.
Розкажи про інших хлопців, які тобі подобалися більше якоїсь миті.
Зей, поквапся. твоя вечірня рутина триває вічність.
Закриєш штори?
Ти тепер зовсім інша людина.
Справді? Не думаю.
-Це ти мені казала. -Вибач.
Я казала це, але не думаю, що виглядаю інакше.
Ти маєш чудовий вигляд. Красуня.
Але якщо ти передумав, зараз чудовий час.
Хто сказав, що я передумав?
Я не схожа на зовсім іншу людину.
Вона досі дуже мила.
У неї лише трохи менше вій.
Містер «Я візьму три подушки. Ти бери одну».
Хочеш одну? Звісно.
Чому ні?
Ти… ти справжній нахаба.
Я справді схожа на зовсім іншу людину?
Ні, ти така сама. У тебе більше веснянок.
-У мене є плями. -Не знав, що в тебе стільки веснянок.
-Так. -Багато веснянок.
Хочеш битися подушками?
Це ти хотів втілити в життя
всі наші розмови.
І…
Поглянь туди.
Ти коли-небудь казав… Ти!
Я заберу всі ці подушки, Коуле.
Ти мене так приваблюєш.
Так? Навіть без макіяжу й із меншими бровами?
Так.
Страшний монстр.
Можеш мені все розповісти.
Добре.
Бартіс не такий,
яким я його уявляла.
Людина, яку я зустріла, голос, характер, у які я закохалась,
не такі, як я думала.
Зустрівши його, я була приємно здивована.
Я дуже чекаю на першу ніч із Бартісом. Я хочу, щоб він узяв усе в свої руки.
Ну, я людина, і я не проти фізичних стосунків,
але якщо цієї ночі цього не трапиться,
це нормально.
Але я хочу цього.
МАЙБУТНЯ МІСІС
Яка ти.
-Привіт. -Іди сюди. Ну ж бо.
Ти чудова, люба.
Коли я побачив цю дівчину вперше,
я не міг об'єднати
її фізичну зовнішність і людину, з якою я говорив у кімнатах.
Але коли я зрозумів, що знаю цю дівчину,
ніяковість пропала.
Усе так природно, зручно, весело й енергійно.
Боже мій!
Вона вискочила. Час бульбашок!
Сміх, регіт, жарти — це те, що в нас було.
Тепер я дивлюся на неї, а не на бісову стіну.
-Застрибувати? -Застрибуй.
Так, стрибай туди.
Так, мені подобається Ненсі. Ненсі гарна, дуже гарна.
Так, тут добре.
Ти до біса вродлива зараз.
Знаєш що?
Дідько. Чорт забирай.
-Я хочу випростати ноги. -Клади їх сюди. Так краще.
-Так. -Я поставлю напій.
Мені подобається…
-Звучить не дуже добре. -Кажи.
Мені подобається згинатись, щось на кшталт
пози йоги, знаєш?
Поза собачки?
-Я знаю цю позу. -Ні. Не обов'язково…
Це хороша поза йоги, так.
Я в захваті від очей і усмішки.
Очі й усмішка Ненсі, погляд в цю сторону, коли вона сміється, приваблюють мене.
-Тут тепло. Так. -Спрямуй…
-Я спрямую на тебе. -Спрямуй…
О так. Продовжуй. Це класно.
Це може стати початком решти життя.
Слухай… Вода виливається. Це моя дупа.
-Я зараз зроблю. -Він у мене в промежині.
Ні, він тут. У мене в промежині.
Я пірнаю. Я йду.
Ти колись чистив унітаз?
Чистив унітаз.
Так.
Чи я колись чистив унітаз? Не знаю.
Уявімо, у тебе немає вантуза.
Ти знаходишся вдома в друзів,
а унітаз забився…
Я робив це.
І що далі? Чим ти скористаєшся?
Одного разу в мене не було вантуза,
і сталася така ситуація. Я така: «Чорт, треба, щоб це злилось.
Чи може туалетний папір проштовхнути це лайно».
Отже, я схопила… Як це називається? Туалетний…
Щітка для чищення унітаза. Я подумала: «Устромлю-но я її в дірку».
-Господи, розслабся. Ненсі. -Тож я…
-Я… -Ну ти даєш.
Вип'ю ще шампанського.
Я подумала: «Удам, що це вантуз,
і проштовхну це гівно». І воно зрушило.
Усе. Забудьмо про це.
Я тебе поцілую.
Добре.
Зачекай, я дістану цю ногу. Я розстебнула твої плавки. Вибач.
Обережніше з язиком.
Ліворуч чи праворуч? Байдуже?
-Не знаю. Спробую з обох сторін. -Гаразд.
-Добре. Ця краще. -Гаразд.
-Це твоє місце.
Дуже дивно мати такий емоційний зв'язок із людиною,
яку ти бачив буквально кілька хвилин.
Тому я відчуваю,
що розмовляю із цією людиною і мені так комфортно.
Але зовні моє фізичне тіло каже:
«О, я не знаю, що робити».
Тож мені важко поєднати ці два компоненти.
Може, йому не подобається мій одяг,
моє обличчя або волосся.
Я думаю про все це.
Сподіваюся, Ес-Кей вважає мене милою. Не знаю. Ми про це не говорили.
Я запитую себе, чи він досі подобається мені, як і в кімнатах?
Чи щось змінилося? Тож…
Біля тебе лежить маленький блокнот.
Справді?
Так. Можеш написати мені любовний лист.
Це… буде книга для колискових.
Що?
Книга… Ми використаємо її для колискових.
Боже мій.
Здається…
Ти вимикаєш телевізор, коли спиш?
Вимикаю.
-Нарешті. -Мені байдуже.
Чекай, із телевізором?
-Що ти хочеш подивитися? -Не знаю. Будь-що.
-Я люблю новини. -Справді? Ти жартуєш?
-Ти жартуєш. -Ні.
-Що? Ого, ти дивишся вночі. -Так, я люблю новини.
-Не може бути. -Це правда.
Ого. Це божевілля.
Вони завжди щось кажуть
про нігерійських татусів і пульт.
-Що вони кажуть? -Бо…
Нігерійський татусь із пультом…
Так.
-Знаю, перша ніч разом. -Я знаю.
Здається, це не справжнє життя, так?
-Так. Для тебе теж? -Нам потрібно плавно ввійти.
-Я теж так думаю. -Природно.
Я відчуваю, що…
ментальна мова тіла дуже розслаблена,
але фізична мова тіла не така, як у кімнатах.
Це точно.
Гаразд, я дуже самовпевнена.
Але я відчуваю, що в кімнаті я теж вимкнула її.
Боже мій, я вже давно не користуюся мовою тіла.
Гадаю, моя мова тіла також…
значно стриманіша загалом.
Я, мабуть, відчуваю більшу фізичну ніяковість.
Усе гаразд.
-Так? -Усе гаразд.
Це має бути природно.
Налагодження фізичного зв'язку з Рейвен відбуватиметься поступово.
Я не намагаюся, знаєте,
схопити її і заскочити з нею в ліжко.
Знаєте, я досить романтична й ніжна людина.
Я люблю показувати свої почуття і говорити про них.
Я дуже пристрасна людина, і думаю, вона це побачить.
Зі світлом чи без?
Без.
-Хто засне з увімкненим світлом? -Є такі.
-Ми про це не питали. -Мабуть, серійні вбивці.
Я вже казав, що не хроплю. Принаймні мені так казали.
-Ми заручені. -Ти казала…
Ти казала, що спиш неспокійно.
Так, але як ти до цього підготуєшся?
-Мені надягти шолом? -Може.
Добре. Круто.
Я можу звикнути до цього.
-Що таке? Ті, хто випльовують, ідуть геть. -Боже. Я знав, що кохаю тебе.
А тепер підійди й поцілуй мене, у мене свіжий подих.
Я покладу це сюди.
Я досить сексуальна людина,
тому вперше спати з Коулом було чудово.
Знаєте, ми заручені. Ми закохані. Ми дорослі.
Це не стосунки на одну ніч.
У мене немає відчуття, що мене використали.
Добре.
Піду в душ.
Добре.
Думаю, в ідеальному світі
з нареченим, з яким ти щойно заручилася,
ти прокидаєшся і ранок дуже солодкий.
Щось типу, знаєш,
кава в ліжко, сніданок у ліжко, обійми.
Коул просто перевернувся і встав із ліжка.
І не говорив зі мною кілька годин.
Я жінка, і такі речі зразу лізуть у голову.
Типу, агов, що змінилося?
Що я зробила? Це я?
Щось сталося минулої ночі?
Так, зараз я не знаю, чи приваблюю його фізично.
Занаб.
Що?
Тобі потрібна пара?
Я використовую праску.
Стара школа.
-Тут написано: «Занаб любить Коула». -Так, зрозуміла.
Гадаю, ми із Занаб фізично сумісні.
Думаю, минула ніч посилила це.
Ми ще більше закохались одне в одного.
Коли ми прокинулись, я думав, що все гаразд,
але Занаб вирішила, що я розчарований
або був у поганому настрої.
Пізніше вона спитала: «Що сталося?»
Їй здавалося, ніби я не говорю з нею.
Правда в тому, що я дуже втомився, і намагався дати їй поспати.
Навколо неї не панує атмосфера сильного кохання.
Здається, вона досі стримана.
Мабуть, вона занадто аналізує все й вирішила, що в нас незначний конфлікт.
Але потім вона сказала мені, що кохає мене. Тож…
У нас має бути весілля за чотири тижні.
Тож я маю вірити її словам. Я, мабуть, забагато думаю над цим.
Я вирішую, що вдягнути.
Ти будеш у білому?
Я вдягну білий топ.
Я хочу мати неформальний вигляд,
Крокодила Данді?
Знаєш, хто це?
Ні. Але звучить неймовірно.
-Це було до твого народження. -Боже, починається.
Агов, Зей.
Гадаю, зараз саме час запитати тебе, поки в тебе повний рот.
-Чорт. Я надто довго чекав. -Що ти хотів спитати?
Ні, я залишу на потім.
-Ми можемо поговорити про це пізніше. -Добре.
Поговори зі мною про це пізніше.
Ти зараз дуже потайливий.
Як це «потайливий»? Пустотливий?
Ходиш довкола теми, яку хочеш обговорити.
Ну…
Але якщо ти думаєш, що нам треба поговорити потім, можна й так.
Ти знаєш, як я ставлюся до мовчання.
Хотілося б думати, що ми на одній хвилі. Дуже хотілося б.
Але цей ранок був для мене зовсім іншим.
Думаю, це було дуже несподівано. Я не бачила цієї сторони Коула.
Це змушує сумніватися щодо його почуттів.
Усі ці речі, яких не було в кімнатах:
мова тіла, вирази обличчя.
Я знаю, що хлопець з того боку —
це той, у кого я закохалася.
Але я думаю, що є якийсь розрив.
Сподіваюся, знаєте,
що в нас будуть кращі ранки, ніж сьогодні.
Я досі тобі небайдужий?
-Так. -Добре.
Переклад субтитрів: Олександр Передерій