‫- בפרקים הקודמים של "בית דוד" -‬
‫אדוני, לאן אנחנו הולכים עכשיו?‬
‫למצוא מלך.‬
‫אם הוא ימשח אחר, יש להשמיד אותו.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫לבני עמך יש אגדה, לא? -נפילים.‬
‫הכינו את הסוסים.‬
‫לאן אנחנו הולכים? -לזמן אלים חדשים.‬
‫הביקור המלכותי הזה הוא הסחת דעת.‬
‫המלך שלהם יוצא מדעתו.‬
‫אני מסתדר. תעזוב!‬
‫אני מצטער, יאשיה.‬
‫אבא? -הכול נשכח!‬
‫אבא!‬
‫דוד! רוץ!‬
‫שאול.‬
‫הו, שאול.‬
‫הרף, שאול.‬
‫שמואל?‬
‫זה אתה?‬
‫דבר איתי.‬
‫שמו צריך להיות יהונתן.‬
‫בני, יהונתן.‬
‫המלך העתידי.‬
‫הוא לעולם לא יהיה מלך.‬
‫בגללך.‬
‫לא.‬
‫בגלל הגאווה שלך.‬
‫אתה הרסת אותו. הרסת אותנו.‬
‫זמנך עבר.‬
‫יהונתן!‬
‫אבנר!‬
‫אלוהים!‬
‫חכה.‬
‫שמואל!‬
‫אני אתקן.‬
‫חכה! -באלוהים אין להתל.‬
‫אבא!‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫בני. לא!‬
‫יהונתן.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫האם הייתי יכול להיות מלך טוב?‬
‫לא.‬
‫בני.‬
‫לא!‬
‫לא.‬
‫הרף, שאול.‬
‫עזוב את מה שכבר לא שלך.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫זו הממלכה שלי!‬
‫אני מלך ישראל!‬
‫שמואל!‬
‫שאול!‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אוי, לא.‬
‫- בית דוד -‬
‫היה לצד אחי, אלי.‬
‫גונן עליו.‬
‫אל תיקח אותו ממני.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תיתן לו לשלם על טעויותיי.‬
‫נתנאל.‬
‫ודא שהנשים יישארו בחוץ.‬
‫אתה תחזיק אותו.‬
‫אני רוצה שתראה את הכאב שגרמת.‬
‫צריך לפעול מהר.‬
‫יש לצרוב את הפצע לפני שהוא ידמם למוות.‬
‫ולהתפלל שזה יוריד את החום.‬
‫אתה מבין?‬
‫בסדר.‬
‫מוכן?‬
‫כוח, בן.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא צריך התנצלויות,‬
‫רק צייתנות.‬
‫מעניין.‬
‫האדון אבנר.‬
‫דואג.‬
‫אתה מכבד אותי בנוכחותך כאן למטה בצללים…‬
‫כשחיות הן משלח ידך, הן מאבדות את הצחנה שלהן.‬
‫איזו טומאה זאת, דואג?‬
‫אינני עברי, אדוני, כפי שאתה יודע.‬
‫ואני איש ששואל שאלות.‬
‫אני צריך מעקב.‬
‫אחר עקבותיו של מי אתה רוצה שאתחקה?‬
‫אחר הנביא.‬
‫איזה נביא?‬
‫יש רבים.‬
‫שמואל.‬
‫שמואל?‬
‫הוא מפחיד אותך?‬
‫מאוד.‬
‫תרצה שאהרוג אותו?‬
‫עקוב אחריו בלבד.‬
‫ושים לב לכל לוחם, אדון ומנהיג שהוא פוגש.‬
‫דווח לי על כך.‬
‫לי בלבד.‬
‫עשה זאת בשקט ומייד.‬
‫האדון אבנר,‬
‫כלום לא מוטב לשכנע את שמואל להסיר את קללת המלך?‬
‫איזו קללה?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫איזו קללה?‬
‫השיער שלך.‬
‫בוא, אני אסדר אותו.‬
‫תראה אותך.‬
‫היית שם כל הלילה?‬
‫כן.‬
‫הוא דיבר איתך?‬
‫כן.‬
‫מה שהאל מבקש מכאיב לך?‬
‫"עד מתי אתה מתאבל על שאול, ואני מאסתיו?"‬
‫ובכך,‬
‫אלוהים מבקש ממני לבגוד.‬
‫מה?‬
‫זה פשוט מצחיק.‬
‫האל העליון מצחיק.‬
‫מצחיק?‬
‫שאול יכול להרוג אותי.‬
‫לבגוד.‬
‫לבגוד במי?‬
‫האם הרוח על עורך בוגדת כשהיא מקררת אותנו ולא את שאול?‬
‫האם ההר בוגד כשהוא מתנשא גבוה יותר מהמלך הגדול?‬
‫אנשים יכולים לשחק בחרבות ובכתרים ובמילים כמו "לבגוד",‬
‫אבל האל שלנו נותן חיים לכול,‬
‫והוא המחבר הגדול של הסיפור.‬
‫תן לו לכתוב אותו.‬
‫אני חושב שאילו רק הייתי אב טוב יותר,‬
‫אולי שום דבר מזה לא היה קורה.‬
‫שמו…‬
‫אולי העם לא היה דורש מלך.‬
‫אולי אלוהים היה מספיק עבורם.‬
‫את הנעשה אין להשיב,‬
‫עבור שאול‬
‫ועבורי.‬
‫האומנם?‬
‫עבורך?‬
‫כל מה שאנחנו יודעים עומד להשתנות, הילה.‬
‫אני מושח מלך חדש באומה שכבר יש לה מלך.‬
‫ומלך אהוב, לא פחות.‬
‫ובכן, תקפיד למשוח מלך טוב יותר הפעם.‬
‫אתה יודע איפה תמצא את המלך החדש הזה?‬
‫אני יודע.‬
‫אז מדוע אתה מחכה?‬
‫עוד לא סיימתי את התה שלי.‬
‫"אלוהים הוא המחבר הגדול של הסיפור."‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
‫אני גונב את זה ממך.‬
‫ראיתי אותו רק לפני כמה ימים.‬
‫הוא היה ממש שם.‬
‫ממש מחוץ לחלוני.‬
‫מלכתי,‬
‫סלחי לי.‬
‫אבל אני לא מבינה.‬
‫יאשיה לא היה חייל.‬
‫הוא היה עדין, אוהב.‬
‫איך ייתכן שהוא מת ככה?‬
‫לבית שאול עדיין יש אויבים רבים.‬
‫מתנקש רעול פנים הצליח לעקוף את שומרינו וניסה להרוג את המלך.‬
‫אך בנך האמיץ‬
‫קפץ לפני המכה והציל אותו.‬
‫בבקשה, הוד מעלתך.‬
‫אמרי שזה לא נכון.‬
‫למה אלוהים עשה זאת?‬
‫למה הוא מרשה משהו אכזרי כל כך?‬
‫אני רוצה שתיקחי את זה.‬
‫מחווה קטנה שלעולם לא תוכל להחזיר את החוב.‬
‫אני לא יכולה, מלכתי.‬
‫זה קדוש מדי. -לא.‬
‫זה יועיל לך יותר ממה שיועיל לי.‬
‫מה כתוב בפנים?‬
‫"אנוכי עימך."‬
‫"לא ארפך,‬
‫"ולא אעזבך."‬
‫הייתי עושה הכול כדי להגן על המשפחה שלי.‬
‫הכול.‬
‫אז קחי את זה.‬
‫ובתמורה אשא את סבלך כאילו אני עצמי אחראית לו.‬
‫החמצתי שיחה משפחתית?‬
‫כולכם עגומים כל כך.‬
‫לא שמעת?‬
‫עדיין בוכים על המשרת?‬
‫זה שאבא שיפד.‬
‫ייתכן שהוא מאבד את שפיותו,‬
‫אבל נראה שאבא עדיין מכוון למטרה מצוין.‬
‫אשבעל…‬
‫קצת כבוד.‬
‫אלפי חיילים מתו בשדה הקרב למען המשפחה שלנו.‬
‫אני לא זוכר שזחלת למיטה ובכית לתוך הכרית בגללם.‬
‫הם מתו מרצון, בקרב.‬
‫ועדיין, הם מתו.‬
‫אז מה זה משנה?‬
‫חיי עוד אדם אחד שהוקרבו על מזבח משפחת המלוכה האצילית שלנו.‬
‫אש, מספיק. -אני לא יודע למה את נסערת כל כך.‬
‫את יודעת, התקלה הקטנה של אבא‬
‫היא הדבר הכי טוב שקרה למשפחה של המשרת הזה.‬
‫מאביונים לאצילים בן לילה.‬
‫רק קורבן אחד קטן.‬
‫יש סיבה שאבא לעולם לא יבחר בך…‬
‫אחי.‬
‫יש הרבה סיבות.‬
‫אבל תענה על זה, אחי.‬
‫כשהמלך ישקע לחלוטין בטירוף,‬
‫ותהיה חייב לקחת את הכתר שלו,‬
‫מה אתה חושב שהוא ישליך עליך?‬
‫תגידי שזה היה חלום בלהות.‬
‫אני…‬
‫לעולם לא הייתי פוגע בו.‬
‫לא רציתי להרוג…‬
‫האשם בכל זה הוא אחד, ואחד בלבד.‬
‫שמואל.‬
‫לא אתה, אהובי.‬
‫טוב יותר.‬
‫הנער הזה.‬
‫מה…‬
‫מה נעשה?‬
‫טיפלתי בזה.‬
‫אני אטפל בכול.‬
‫- העיר רמה -‬
‫ברכות, כוהן האל, מהמלך בכבודו ובעצמו.‬
‫שאול המלך מבקש לזבוח זבח על ההר.‬
‫אז טפס עליו.‬
‫אני לא מייחל לטירוף ולחזיונות.‬
‫שמעתי את הסיפורים.‬
‫אבל אהיה מוכן לסבול זאת עבור הגדול מכולם.‬
‫עבור שמואל.‬
‫שמואל לא נמצא כאן.‬
‫בבקשה.‬
‫ציוו עליי למצוא את הנביא.‬
‫הוא הלך לא מזמן.‬
‫הוא והשוליה שלו.‬
‫לאיזה כיוון הם הלכו?‬
‫ידוע לך שמו של האדם שעליך למשוח?‬
‫שאלתי.‬
‫אלוהים עונה רק בסימנים‬
‫ובחזיונות.‬
‫אדוני, מתי נחזור?‬
‫מדוע אתה שואל?‬
‫אשתי הרה.‬
‫בירח האחרון שלה.‬
‫עדינה?‬
‫כן, עדינה. כן.‬
‫הראשון שלך? -הראשון שלי.‬
‫אני מציע לך לישון הרבה עכשיו.‬
‫אני מנבא שתזדקק לזה.‬
‫נחנה בקרוב.‬
‫ואתה תחכה שם עד שאשוב.‬
‫תודה, אבל עליי לעזור לך.‬
‫לחלוק את העול הזה.‬
‫לא, סילאס.‬
‫זה עלול להפוך ליותר מרק עול.‬
‫זה עלול להיות גזר דין מוות.‬
‫לא, חשוב על העתיד שלך.‬
‫חשוב על המשפחה שלך, כן?‬
‫כן.‬
‫איך תקרא לילד שלך?‬
‫אני עדיין לא יודע.‬
‫מה שלומו?‬
‫המלך ישן, למרבה המזל.‬
‫מתי היית לאחרונה בעין דור?‬
‫אימך.‬
‫היא עוד בחיים?‬
‫או אחרות כמוה?‬
‫אני מזהיר אותך מפני חיפוש מזור‬
‫שעלול להזיק יותר מהמחלה.‬
‫המלך מאבד את עצמו.‬
‫אני מזהה אותו פחות ופחות בכל יום.‬
‫אבל כן,‬
‫את מזהה אותו.‬
‫יש אנשים בתוך חומות העיר‬
‫שעדיין סוגדים לאלים אחרים, נכון?‬
‫דורשים אל המתים, בעלי אוב?‬
‫את מה שאת מבקשת, זנחתי לפני זמן רב.‬
‫אני רואה את זה בעיניך כשאתה מסתכל עליו.‬
‫הקללה שלו.‬
‫ראית אותה בעבר.‬
‫ראיתי אותה בעבר.‬
‫לכן זה מבעית אותי.‬
‫אבל אימך לא נכנעה לה.‬
‫היא הפכה לקללה.‬
‫הקשיבי, זה מסע שאין ממנו דרך חזרה.‬
‫יש סיבה טובה לכך שהיא ושכמותה גורשו על ידי המלך,‬
‫על ידי בעלך, ולכך שאלוהים אסר זאת.‬
‫אלוהים מכריז דברים רבים.‬
‫או כך הנביאים רוצים שנאמין.‬
‫אני מתחנן.‬
‫אחינועם, ברחתי מהחיים האלה לפני זמן רב.‬
‫אל תבקשי זאת ממני.‬
‫אני לא מבקשת.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫מה אתם מחפשים?‬
‫יש לנו משלוח חדש של כותנה, מיובאת ממצרים,‬
‫ומשי, כמובן.‬
‫אנו מחפשים משהו רוחני יותר.‬
‫אני לא לגמרי מבינה.‬
‫שלום.‬
‫שלום, בסאי.‬
‫אבנר.‬
‫מלכתי.‬
‫כן, אני מלכתך.‬
‫ואת כוהנת לבעל.‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫משונה למדי‬
‫שאשתו של המלך שהוציא מחוץ לחוק את בעלות האוב מבקשת עתה עזרה מאחת מהן.‬
‫לא יאונה לך כל רע.‬
‫רבות כמותי יבקשו לחלוק עלייך.‬
‫כפי שביקשו רחמים.‬
‫אם כך,‬
‫הוכיחי לי שהחלטתנו הייתה שגויה.‬
‫אדוני.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה לבוש בבגדי נוב, עיר הכוהנים.‬
‫אכן.‬
‫אנא, התפלל עבורי.‬
‫איבדתי הכול.‬
‫צר לי,‬
‫אני שוליית כוהן, לא כוהן בעצמי.‬
‫שוליה?‬
‫אז היכן האדון שלך?‬
‫בבקשה.‬
‫הנביא יצא להרהר.‬
‫בגבעות.‬
‫אין להפריע…‬
‫מי אתה?‬
‫ככל שתתנגד יותר, תסבול כאב רב יותר.‬
‫אבל אני אדם הגיוני,‬
‫אז אני מציע עסקת חליפין.‬
‫אשחרר אותך ברגע שתענה על השאלה הזאת.‬
‫היכן שמואל?‬
‫אדוני איננו שמואל.‬
‫זה נכון, הוא משרת בנוב, אך אני אינני משרת אותו.‬
‫שקרים הם משלח ידי, שוליה.‬
‫אל תנסה לנצח מומחה בתחומו.‬
‫לא היו לי תוכניות לחקור הלילה,‬
‫אבל אני ידוע ביכולתי להסתגל.‬
‫אמור לי, סילאס.‬
‫אתה יודע כמה עצמות יש ביען?‬
‫56.‬
‫ספרתי אותן בעצמי.‬
‫יענים הם ייחודיים‬
‫בכך שיש להם מח מוצק לאורך עצמות הרגליים שלהם.‬
‫היענים אינם מסוגלים לעוף,‬
‫אך הם יקרי ערך פי כמה וכמה מעופות שמסוגלים.‬
‫וזו, ידידי,‬
‫עצם יען מושחזת.‬
‫העצם הזו מושלמת לחתכים עמוקים.‬
‫רואה?‬
‫העצמות האלה מגלות דברים.‬
‫אתה לומד את הרוח, אני חוקר את הגוף.‬
‫ואני לומד כל כך הרבה דברים.‬
‫אולי הלילה אוכל לגלות כמה עצמות יש באוזן האדם.‬
‫חכה.‬
‫אתה לא יודע מה אתה עושה.‬
‫אני משרת האל העליון.‬
‫אתה רוצה…‬
‫אתה רוצה לדעת את חרון אפו?‬
‫אלה המילים שהשתוקקתי לומר לעברי,‬
‫ועכשיו אני יכול לומר אותן לך, שוליית הכוהן.‬
‫אני לא משרת את יהוה.‬
‫אני משרת את טובתי ואת שאיפותיי.‬
‫אם הוא אמיתי, מה שלא סביר כלל,‬
‫אני מזמין אותו…‬
‫אני מזמין אותו להראות לי את חרון אפו,‬
‫כי הנה האמת שלי.‬
‫הוא לא רואה הכול, והוא לא רואה אותי.‬
‫אז עכשיו, ציפור שבויה שלי… -בבקשה.‬
‫…שיר לי שיר, ואמור לי איפה האדון שלך,‬
‫או שהפנים שלי יהיו הדבר האחרון שתראה.‬
‫חברון.‬
‫הוא נסע לחברון.‬
‫זה כל מה שאני יודע.‬
‫בבקשה.‬
‫זה כל שאני יודע.‬
‫בוא נתחיל.‬
‫לא!‬
‫לשמואל כוח רב.‬
‫כדי לסלק קללה שלו יש צורך בכישוף עתיק.‬
‫לא ניתן להסיר את קללתו.‬
‫יש להסיט אותה.‬
‫מה את רואה?‬
‫אריה.‬
‫אימא?‬
‫מי זו הייתה?‬
‫אומנית.‬
‫פגישה כדי לדון בעבודה בארמון. -אומנית?‬
‫שמתי לב שכתבי הקודש שלך נעלמו‬
‫מצד מיטתך.‬
‫מה זה משנה?‬
‫אימא?‬
‫אלוהים שולט בבית הזה.‬
‫הוא ישיב את אבא.‬
‫אל לנו להפנות לו עורף.‬
‫שאול המלך מבנימין שולט בבית הזה.‬
‫ויום אחד, גם אתה תשלוט.‬
‫אך עד אז, זכור מי נשאה אותך ברחמה.‬
‫שמואל.‬
‫הנביא הגדול של האל.‬
‫אומנם אתה חולק לנו כבוד בביקורך, אך…‬
‫אך אנו חייבים לשאול תחילה… פניך לשלום?‬
‫כן.‬
‫באתי לסגוד איתכם לאל העליון.‬
‫ישי.‬
‫שלח את משפחתו של ישי, ברצוני להקריב איתם קורבן.‬
‫ישי בן עובד?‬
‫כן.‬
‫ישי לא יושב עוד עם הזקנים,‬
‫מאז שהוליד ילד ממזר מבתו של אויב.‬
‫אלוהים מצחיק.‬
‫בסדר גמור.‬
‫היכן נמצא ביתו?‬
‫העקבות מובילים אל העמק.‬
‫יהיה זה מסע מסוכן, מלכי.‬
‫אבי סיפר לי סיפורים רבים על ענקים בילדות.‬
‫הוא סיפר לי שהם חיו בעמק גדול.‬
‫הלוואי שהיה כאן לראות את זה.‬
‫כדאי שנמשיך לנוע.‬
‫מחכים לנו סוסים למטה.‬
‫אדוני.‬
‫יש סיבה שאיש אינו חוזר מהמקום הזה.‬
‫הפחד שאתה מרגיש‬
‫הוא הפחד שאנו מחפשים.‬
‫קדימה.‬
‫כן, מלכי.‬
‫מי ניגש?‬
‫אכיש.‬
‫האדון המלך של גת.‬
‫נסיך אימפריית פלשת.‬
‫באתי כדי לבקש פגישה עם הענקים שהולכים בינינו.‬
‫גת לא הייתה חברה לענק.‬
‫עם זאת, ברצוני להיות חבר שלכם.‬
‫אוכל להיכנס?‬
‫רבים נכנסים, איש לא חוזר.‬
‫שלום ביתי תלוי בזה.‬
‫אתה עדיין מבקש להיכנס?‬
‫כן.‬
‫היכנס, אדון גת.‬
‫אתה ולא אחר.‬
‫המלך אכיש.‬
‫לא!‬
‫מלכי!‬
‫אדוני.‬
‫שמואל.‬
‫כבוד הוא לנו לקבל אותך בביתנו.‬
‫ישי בן בועז.‬
‫למה אתה רועד?‬
‫קום.‬
‫קום והסתכל עליי.‬
‫באתי כדי להקריב קורבן לאל.‬
‫אסוף את בניך.‬
‫נקריב יחד.‬
‫אדון גת.‬
‫איך מצאת את המקום הזה?‬
‫בני מינך משאירים עקבות עמוקים.‬
‫הנביאים שלי אומרים שקוראים לך ערפה.‬
‫נכון.‬
‫שבשפה העתיקה פירושו "אם הענקים".‬
‫איש לא מדבר בשפה העתיקה.‬
‫היא נקברה לפני זמן רב.‬
‫כל מה שלא אבד ייזכר.‬
‫באתי כדי להציע ברית בין גת לבית הזה.‬
‫אדבר עם האב.‬
‫אז עליך לדבר עם האלים.‬
‫ואתה לא תשרוד את השיחה.‬
‫מעטים ההסכמים שהם עושים עם בני אדם, בין אם הם מלכים או קבצנים.‬
‫לדבר עם האלים?‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫ובכל זאת אתה כאן.‬
‫אמור לי, האדון מגת,‬
‫אם ענקים מן העבר היו מתהלכים על פני האדמה,‬
‫מה היית מציע להם?‬
‫היזהר בדבריך אם ברצונך לצאת מהמקום הזה בחיים.‬
‫הייתי מציע עושר,‬
‫כבוד,‬
‫סגידה,‬
‫מקומם הראוי בין בני התמותה,‬
‫אך חשוב מכול,‬
‫בבני ישראל‬
‫שהבריחו אתכם מאדמותיכם אל המערות האלה…‬
‫אני מציע נקמה.‬
‫"אדוני‬
‫"רועי, לא אחסר‬
‫"בנאות דשא‬
‫"ירביצני"‬
‫אבא, מה זה?‬
‫הנביא השתגע.‬
‫ראיתי את זה בגלגל.‬
‫הס.‬
‫למה דוד לא כאן?‬
‫אליאב.‬
‫בכור בניי.‬
‫אין ספק,‬
‫אתה הוא זה שהאל דורש.‬
‫אליאב, ראשית אונו של אביך.‬
‫החזק ביותר בכבוד ובכוח.‬
‫בלתי מרוסן כמו הגאות של הים.‬
‫ובכל זאת…‬
‫מדוע אתה מפחד כל כך?‬
‫אבינדב.‬
‫נתנאל.‬
‫אמרתי לכם.‬
‫נסתתרה בינתו.‬
‫הס.‬
‫אני לא מבין.‬
‫למה לא ציית לפקודתי?‬
‫האין עוד בנים לישי?‬
‫יש.‬
‫אחד נוסף.‬
‫הצעיר מבניי.‬
‫דוד.‬
‫אבל הוא שומר על הצאן.‬
‫קרא לו.‬
‫אבה, לכי לקרוא לדוד.‬
‫הזדרזי.‬
‫כן, שב.‬
‫בבקשה.‬
‫סעוד עימנו בעודנו מחכים.‬
‫איש לא ישב.‬
‫איש לא יאכל.‬
‫נעמוד עד שהבן האחר שלך יגיע.‬
‫עכשיו.‬
‫"נפשי‬
‫"ישובב"‬
‫דוד!‬
‫בוא.‬
‫אביך קורא לך. אני אשמור על הצאן.‬
‫מה קרה?‬
‫יש סכנה?‬
‫הכול בסדר גמור. -את בסדר?‬
‫אין כבר אריה. לך.‬
‫בן בועז.‬
‫אלה המילים שאדוני אלוהים מדבר אליך.‬
‫"מדוע אתה מתבייש במה שאני מתכוון להלל?"‬
‫"מדוע אתה מסתיר אור גדול?"‬
‫זה מעשה ידיו של דוד.‬
‫מה הוא עשה שהביא זאת עלינו?‬
‫מה שזה לא היה, זה לא יהיה גרוע יותר מאגג.‬
‫הוא בוודאי לא יהרוג אותו. -ולמה לא?‬
‫כי… -כי זה יהיה טירוף?‬
‫כן. -לא.‬
‫אני לא ארשה זאת.‬
‫אתה לא תרשה זאת?‬
‫אחי.‬
‫גם אותך הוא יהרוג.‬
‫זה דוד.‬
‫הצעיר ביותר בביתי.‬
‫בן של אחרת… -בן הבושה שלך?‬
‫מי אתה?‬
‫אני שמואל.‬
‫נביא לאל עליון.‬
‫הבט בי, בן ישי.‬
‫אליאב.‬
‫באתי בציפייה לפגוש לוחם גדול.‬
‫ועם זאת, אלוהים…‬
‫לא רואה את מה שהאדם רואה.‬
‫האדם רואה את המראה החיצוני.‬
‫אלוהים…‬
‫מסתכל לתוך הלב.‬
‫דוד, בן ישי.‬
‫רועה צאן פשוט.‬
‫כשהיום הזה יסתיים,‬
‫אתה תהיה משהו…‬
‫חדש לחלוטין.‬
‫אלוהים מצחיק.‬
‫הינה, הגדול בבניי.‬
‫מה שמו?‬
‫אני גוליית.‬
‫כרע ברך, בן ישי.‬
‫דוד,‬
‫הקטן מבין אחיך.‬
‫אדוני צבאות בחר בך.‬
‫האריה של שבט יהודה.‬
‫ליבך מבקש את אלוהים‬
‫ולכן הוא ביקש אותך.‬
‫האל מאס בבית שאול לעולמי עד.‬
‫היום‬
‫הוא מכריז עליך כבנו,‬
‫ובביתך,‬
‫כל עם ישראל‬
‫יתברך.‬
‫קום, דוד.‬
‫משוח האל.‬
‫משוח?‬
‫למה?‬
‫למלך ישראל.‬
‫שאול,‬
‫משמיד העמלקים,‬
‫מגן כל ישראל,‬
‫ענק בקרב בני האדם,‬
‫מלכה הראשון של הארץ המובטחת,‬
‫וחמת זעם האלוהים בקרב אויבינו,‬
‫עתה שב מנצח לכס מלכותו,‬
‫החצוב משערים‬
‫של מלכים שנפלו.‬
‫מי ייתן ובית שאול יעמוד לנצח!‬
‫לנצח! -לנצח.‬
‫מלכי.‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬
‫בקרת כתוביות נעמי מאזוז‬