När du förlorar blir du grinig och ohyfsad mot alla.
-Prata inte med mig, då. -Usel förlorare.
-Du behöver inte prata med mig. -Gå, då.
Män.
-Jag har dejtat en skådis… -Ja.
Egot är…
-Han kan säga förlåt till mig. -Ja, det borde han.
Vet ni grejen med skådisar?
De är vana vid att folk trippar på äggskal runt dem.
Om de nånsin blir arga, säger alla jämt: "Det är ingen fara."
Det är därför han blir så arg
och förväntar sig att daltar med honom och får honom att må bra.
Kan man inte hantera en oenighet
borde man kanske inte vara här bland mogna personer.
Här mot slutet av Bear Hunt hårdnar konkurrensen.
Det blir mer dynamiskt.
Marginalerna krymper.
Personen som åker hem…
…är du, Shirley.
Tack.
Var stolt över dig själv.
-Tack. -Du är en fantastisk kvinna.
Du har aldrig gett upp.
Du har visat tåga och uthållighet.
-Tack. -Bra gjort.
Jag har haft en alldeles otrolig tid när Bear har jagat mig.
Jag har lärt mig att man inte definieras av sin ålder,
och att du kan göra allt du bestämmer dig för.
Jag ska bära med mig det här i hjärtat
som den mest fenomenala upplevelse jag nånsin haft.
Underbart.
Herregud. Vem är det?
Zuu!
Han tog sig ut!
Ja!
Vilken legend!
-Jag är superblöt. -Än sen.
-Herregud, du gjorde det du sa. -Du klarade det. Jag visste det!
Zuu och jag har tjafsat här, men om jag behöver ett lyssnande öra
och nån som faktiskt kan ge mig konkreta råd,
då är han mannen.
Vi var oroliga eftersom du inte kamouflerade dig…
-Jag vet! -Det var djärvt.
Vi tyckte att det var djärvt.
-Ska alla skippa kamouflage nästa gång? -Det var tufft.
Nu har jag nog bevisat att storleken inte spelar nån roll här.
Det handlar om hjärtat, insidan, hur man använder hjärnan.
Alla har olika styrkor,
och det här bevisar att man inte ska döma hunden efter håren.
-Porten! -Porten.
-Joe. -Jisses!
-Herregud, du klarade det. -Du lyckades.
-Bra jobbat. -Okej.
-Gud. -Ge mig en kram.
Vad hände? Tog han dig?
Han tog mig. Jag sänkte garden.
Han smög upp och drog ner mig.
-Visste du inte att han var där? -Jag visste det inte.
-Läskigt? -Ja, men sen blev jag så irriterad.
-Jag tänkte… -Bli inte irriterad.
-Det var första gången. -Ja.
-Bra gjort, killar. -Ja.
-Tack. -Fantastiskt.
Shirley.
Det kommer att bli ett stort tomrum i vårt läger utan Shirley,
för hon var allas mamma björn.
Hon gav alla råd. Hon löste allt som hände här inne.
Hon visste hur allt skulle hanteras.
Det är mycket viktigt i lägret.
Det blir ledsamt. Vi får se hur vi klarar oss utan henne.
Yo.
Wagwan? Är allt bra?
Lottie var oförskämd så jag sa åt henne att vara tyst.
-Vad handlade det om? -Dig.
-Varför? -De trodde du skulle ryka.
Jag sa: "Va? Han var arg igår för att han förlorade."
-Ja. -"Nej, då."
Jag sa: "Jo." Hon sa: "Nej."
Jag sa: "Jo." Hon: "Nej."
Jag sa: "Varför säger du emot mig när det är nåt jag vet."
-Ta det bara lugnt. -Det gör jag.
-Jag vet. -Det är jag.
Jag ser bara ett stort missförstånd över nåt trivialt.
Det handlar inte ens om nåt.
Det är tråkigt. De är ju tajta. Jag vet vilka bra vänner de är.
Jag tycker att du ska ta det lugnt idag.
Ta din vän åt sidan.
Även om hon inte lyssnar på dig, så har du försökt.
-Det visar hur du är som person. -Okej.
-Jag går. Jag uppskattar att du lyssnar. -Om en stund.
Kola uttrycker sig ibland annorlunda, men han har ett hjärta av guld.
Han är en fin kille. Jag hoppas att kan de bli överens.
Herregud, jag stinker.
-Mår ni bra? -Allt är bra.
Ja, jag menar vad gäller… Jag vet inte.
Bra. Kola sa att ni två hade grälat.
Men jag sa att ni bara behöver prata och… När han, när ni är redo.
-Han kan säga förlåt när han är redo. -Ja, han kommer när han är redo.
-Jag får ha en annan åsikt. -Ja.
Han tog inte det bra.
-Oavsett… -Ja.
-Han kommer när han är redo. -Ja.
Jag pratar med honom när han ber om ursäkt.
Det är lugnt. Bara lugnt.
För gruppens skull ska jag reda ut saker med Lottie.
Kväva det i sin linda.
Jag vill reda ut allt.
-Lottie, kan vi prata? -Ja, visst.
Jag vet att vi bråkade innan. Jag vill inte bråka med dig.
Jag vill inte heller bråka.
Det var olyckligt. Humör blossar upp. Jag skulle inte ha sagt det jag sa.
Båda sa saker vi inte skulle ha sagt.
Jag vill inte bråka med dig mer.
Jag har fått respekt för dig som person.
Detsamma. Det var därför din reaktion gjorde mig så besviken.
Det var upprörande och gjorde mig besviken.
Tycker du inte att du också reagerade fel? Eller?
Jag reagerade på din reaktion. Jag får lov att ha en annan åsikt.
-Så klart. -Jag får tycka annorlunda.
En annan sak är att när du är upprörd så lider alla här inne av det.
Jag ber om ursäkt för mitt uppförande,
men det jag säger är att jag bemötte jag eld med eld.
Förstår du? Det är aldrig ens fel när två bråkar, om du förstår?
Men det var du som tände min eld.
Jag skulle aldrig skrika om inte du fräste åt mig
eller får mig att känna mig kränkt.
Det jag sa var inte fel.
-Jag fixar inte omogna person… -Det är jag inte.
-Det var omoget. -Jag är en vuxen man.
Jag är inte ensam. Jag grälar inte med mig själv utan med dig.
Ja, du grälade med mig för att du gjorde nåt fel.
Men jag hade rätt.
Varför förstår du inte? Varför kan du inte bara säga:
"Lottie, förlåt för det som hände. Nu går vi vidare."
Du måste få rätt. Du måste alltid tävla.
Du måste alltid tjura. Du måste alltid vara nåt.
-Det är tröttsamt. -Okej, god natt.
-Jag vill inte vara i ditt lag imorgon. -Jag…
-Om jag hamnar i ditt lag, byter jag. -Strunt samma.
Jag försökte reda ut saker, men det slog bara tillbaka mot mig själv.
Jag är för gammal för sånt gymnasiebeteende.
-Är du okej, vännen? -Ja.
-Det handlar inte om det som utlöste det. -Sant.
-Jag förtjänade inte att bli fräst åt. -Har han försökt be om ursäkt?
Han sa: "Förlåt, men du måste ta ansvar för det du gjorde."
-Det är ingen riktig ursäkt. -Han sa förlåt.
Den som sväljer stoltheten och sätter stopp, visar storsinthet.
Han vet inte hur man säger "förlåt" och låter det vara "förlåt".
Hur mycket Lottie än älskar honom,
måste hon inse att vara ohyfsad och tilltala honom på ett visst sätt,
inte kommer att förändra honom.
Om hon vill se Kola förändras måste hon prova nåt annat.
Lottie, vilket ord har du på kinden?
KÄRLEK
Låt kärleken visa vägen. Du har kärlek i hjärtat. Du älskar.
Jag är glad att Zuu pratade med mig.
Jag orkar inte bråka mer.
Jag sa saker som jag förmodligen inte skulle ha skrikit åt Kola.
Kola. Förlåt.
Jag vill inte fortsätta så här. Jag vill inte att vi är så här.
Vi släpper det.
Vet du vad mitt problem är? Jag har haft… Och saken är…
-Okej, kom. Ja.
De löser det.
Jag har upplevt situationer i livet
när folk har talat till mig som du gjorde, och jag lät det vara.
Sen hände det om och om igen och blev allt värre.
Det knäckte mig som människa.
Därför låter jag inte folk tala till mig så
utan att stå upp för mig själv.
Jag förstår, och det var därför jag kom för att be om ursäkt för mitt beteende.
Då började du skälla på mig.
-Jag tänkte: "Va?" -Men…
Det kändes inte som en ursäkt när du sa:
"Förlåt, men det är aldrig ens fel när två bråkar."
Nej, jag menade det inte så.
Jag menade att det var jag som började och sen…
…sen blev det nåt jag aldrig skulle ha låtit det bli.
Jag är ledsen för min reaktion.
Allt är bra nu.
Vi måste bara gå vidare och glömma det.
Vi måste erkänna en sak här och nu.
-Du tar inte förluster bra. -Nej.
Tack! Det var allt jag ville höra.
Vi har fått ett genombrott.
Kola erkände att han inte är en bra förlorare.
-Jag vill berätta det för gruppen. -Jag gör det.
Ja, gör det.
Hörni, Kola vill säga nåt till gruppen.
Okej.
-Jag har nåt att säga. -Ja?
Jag tar inte förluster så bra.
-Alla är chockade. -Jag måste erkänna det.
-Alltså… -Vi är chockade.
Hörni, vi har rett ut allt.
-Vi har kommit överens. -Bra!
-The Brady Bunch är tillbaka! -Tillsammans igen!
Det är löst och allt känns tusen gånger bättre.
Vänskapen blir troligen också starkare för vi har pratat ut om allt.
Jag älskar er. Ta hand om er.
Jisses, har snubben lämnat en lapp igen?
-Ja. -Ja.
Ny lapp på bordet.
Eldfloden.
Vad betyder det ens? Det är självmotsägande.
Ja.
Jag är inte så bra i vatten.
Om det är vatten inblandat behöver jag bra simmare i mitt lag.
Titta. Varför är porten öppen?
Bear kommer. Titta.
-Han kommer ut ur Bear Pit. Bor han där? -Han måste bo där.
Kom, gör mig sällskap vid eldgropen.
-Hej. -Det är en ny dag.
En ny utmaning väntar.
Vi skruvar verkligen upp saker nu.
Som ni nog förstod av min lapp i morse,
innebär nästa utmaning att ni ska göra upp eld.
Jag ska ge er några enkla tips för att göra upp eld i det vilda.
Använd knivryggen, inte eggen, för att göra upp eld med ett eldstål.
Vi skapar bara gnistor.
Jag är här för att lära.
En sak vi människor kan göra,
som skiljer oss från djuren, är att göra upp eld.
Det här är tändved.
Det här fnöske.
Och där har ni ert bränsle.
Joe, jag vill att du blir lagets eldninja.
Bara många… Skapa jättemånga.
Helt mjukt. Känn hur det fungerar. Jättebra.
-Bom! -Ja!
Ser ni vad det fina är med det här?
-Ja, lugnt och stilla. -Kontroll. En räcker.
Jag vill verkligen vinna.
Jag vill göra upp en rasande eld
och vinna den här.
-Okej. -Toppen. Tack.
-Tack, Bear. -Tack.
Tack, Bear.
Det kan vara en av våra sista utmaningar, så nu äger vi den.
Nu ser vi till att ha kul.
Minst en av oss är borta imorgon. Nu kör vi!
Det var inspirerande.
-Hon är som Holly, fast mindre. -Ja.
Redo för utmaningen.
Det är bara sex tävlande kvar.
De är på väg hit till Rio Colorado.
De ska tävla för att slippa Bear Pit.
Men vem överlever Eldfloden?
Nu ska lagen tävla direkt mot varandra längs floden.
Ni måste hämta flottar och åror,
Blåsa upp flottarna och ta er ner genom ravinen.
Ta allt ni tror att ni kan behöva
innan ni kommer till stranden och gör upp er eld.
Första laget som får en kastrull vatten att koka över elden vinner.
Jättelätt.
Vi behöver två tremannalag.
Zuu, du tog dig ut ur Bear Pit och får välja lag.
-Vilka tar du? -Jag väljer Una och Steph.
Una och Steph, utmärkt. Det var Zuus lag.
Jag visste att jag måste ta Una och Steph.
Två personer jag kan kommunicera med och som är mindre oberäkneliga
än Lottie, Kola och Joe.
-Nöjd? -Ja.
-Underbart lag. -Ja.
Jag tror verkligen på vårt lag.
Efter att Kola och jag grälade igår har vårt band bara stärkts.
Det har gått bra två gånger med Joe, så jag vet inte hur det kan gå fel.
Lagen är klara. Nu behöver vi bara Bear.
Han är där borta. Hur börjar vi?
Den här utmaningen börjar här uppifrån.
Med ett hopp från klippan ner i vattnet.
Jag skulle vilja att nån demonstrerar det.
En frivillig.
-Jag tänker… -Vem vill du ha?
Holly.
-Holly? -Holly.
-Vad säger du? -Det stod inte i kontraktet.
Benen ihop. Händerna korsade över bröstet.
Bestäm en landningspunkt och hoppa dit.
Jag vill inte titta ner.
Vänta. Jag väljer ut en plats.
-Nu så. -Ett, två, tre och hoppa!
Snälla, kom upp igen.
-Bra gjort! -Det var snyggt, Holly.
Perfekt.
Varför är han så cool? Han är så cool.
-Redo? Minns du hur man gör? -Heja Zuu!
-Fötterna ihop, armarna korsade. -Ja.
-Fokusera. Bestäm dig. -Ja.
Och hoppa.
Att hoppa ner i floden,
först måste jag säga att det var högt, och jag bad att jag skulle komma upp.
När jag kom upp sa: "Jag gjorde det. Jag överlevde."
Korsa floden till säcken. Nu.
Okej, nästa. Nu kör vi.
Jag är så rädd.
-Jag är rädd. -Så klart, det är alla.
-Redo? Ett, två, tre, nu. Bra. -Ja, Lottie!
Bra, Steph.
Bra, Joe.
-Alla är iväg. -Så bra.
Nu börjar det.
När lagen har hämtat och blåst upp flottarna,
tävlar de mot varandra nerför floden.
De ska samla allt de behöver för att göra upp sina eldar
och koka upp vattnet vid banans slut.
MÅL
-Herregud, det var läskigt. -Fokusera om. Sätt fart.
Ta god tid på er.
Ta det lugnt, hörni.
Det här är påsen vi brukade ha luft i.
Joe fattar direkt, smart.
-De flesta förstår det inte. -Jag gör det inte.
-Det är en påse som försluts. -Inte en byxpåse?
-Sen blåser man upp med luften. -Man fyller den med luft som pressas in.
Man pressar in luften.
Joe var bra. Han är jättebra i ett lag.
När vi har varit i samma lag har vi vunnit.
Det funkar. Okej.
-Vad är det här? -Tänk inte på det.
-Jag vet inte. Vi måste nog… -Det är en påse. Fortsätt där.
-Ska vi blåsa? -Ja, just nu.
Luft in? Ja. Förslut.
Blå laget fick ett försprång med sin flotte.
Det kändes som vi förlorade från första stund.
De gör nån knäpp grej. Vi måste härma dem.
Vad är det?
Vi tänkte: "Hur gör man? Vad gör ni?"
Ärligt talat såg vi på det andra laget och kopierade dem.
Det erkänner jag.
Pressa den som en säckpipa.
Du pressar från din ända, så pressar jag från min.
Så där, ja. Äntligen.
Det kändes omöjligt att blåsa upp flotten.
När vi väl hade förstått hur man gör, var det ändå omöjligt.
Vi förlorade mycket tid.
Kom igen, Kola.
Håll ögonen öppna för allt ni kan behöva till elden.
Vårt lag fick en flygande start.
-Okej. Håll… -Okej, nu kör vi.
Allt tycktes gå bra…
Okej, bra.
…tills vi kom i vattnet och…
-Paddla ihop. Få inte panik. -Förlåt.
Du måste lyssna.
…kommunikationen försvann.
-Går det bra, Kola? -Ja.
Kom igen, Kola.
Kola var inte bra i flotten.
Flotten, enmannaflotten, är så svår.
Vänster är höger och tvärtom. Jag åker runt i cirklar.
Seriöst?
Jag kommer ingenstans.
KOLA - BLÅ LAGET
GRÖNA LAGET
Kom igen.
Du är nästan klar.
Fortsätt, ni måste komma ikapp.
Vi blev långt efter från början.
Vi hade problem att få i luften, men till sist lyckades vi.
Vi är klara.
Gröna laget, blå laget har ett försprång, men ni kan komma ikapp dem.
-Ja. -Iväg med er.
-Varför tar inte du den här, Zuu? -Det verkar ologiskt.
Jag tar den här. Klarar den Kola, klarar den mig.
Zuu insisterar på att ta enmansflotten, och vi säger: "Nej, nej, nej."
Till slut blir jag ganska bossig mot honom.
-Sitter jag bak på den, sjunker jag. -Tiden går.
Jag sa: "Du tar den stora, Zuu."
-Jag är i. -Vi kommer ikapp dem.
-Ja. -Okej.
-Tack. -Bra jobbat. Lagarbete.
Vi tar det här! Nu kör vi!
GRÖNA LAGET
KOLA - BLÅ LAGET
-Vänta. -Går det bra?
Se, ved.
Kom, Kola. Så ska det se ut, bra!
Det blev Joe och jag
som samlade alla redskap vi behövde till elden.
-Okej. -Vi var långt före andra laget.
-Nu så. -Tog ni grejerna?
Vi har två träbitar.
Okej.
Joe och jag gjorde ett ganska bra jobb.
Kola gjorde ett ganska dåligt jobb, ärligt talat.
Han var inte bra i flotten.
Kola, bara små rörelser. Håll dig lugn och sansad.
För ---.
KOLA - BLÅ LAGET
GRÖNA LAGET
Ser du nåt?
-Ser vi nåt, Zuu? -Jag har inte sett nåt än.
Vänta på oss. Du är nästan vid forsen.
Det gick lugnt och stadigt.
Vi är långt efter andra laget, men vi är lugna.
Min båt!
Sen blev det lite kaotiskt.
-Vi måste hoppa ut. -Ja.
-Nu? -Ja.
-Gick det bra? -Ja.
Sitt kvar. Jag klarar mig. Det känns bra.
Men alla peppar varandra.
Vi färdas tillsammans. Zuu är lugn.
-Det går bra. -Hans negativitet är borta.
Ta veden. Lägg den här, Zuu.
-Jag har den. -Vi klarar det här.
Tack, jag uppskattar det.
Tack för hjälpen.
Kola, kom igen.
-Kola, kom igen! -Kom igen!
När vi kom till forsen gick det utför.
Jag hör nåt. Jag ser mig om…
Min grej sjunker!
Det har gått hål på min sabla flotte. Den sjunker.
Kola, dra den.
-Det är inte långt kvar. -Okej.
Jag sjunker!
-Andas. -Okej.
-Det går bra. De andra är inte ikapp. -Det går bra.
Kola simmade på och han verkade okej.
Och jag tänkte:
"Det funkar typ."
-De kommer ikapp. Du måste snabba på. -De är bakom nu, vi måste fortsätta.
-Kola, kom igen! -Fortsätt.
Mitt lag överger mig. Vi fick sån panik.
BLÅ LAGET
GRÖNA LAGET
-Kom. -Bara fortsätt.
-Går det bra? -Ja!
Det är en grön påse där.
Vi plockar upp saker och lägger dem i flotten.
Vi närmar oss. Behåll motivationen.
Sen säger Una och jag till varandra:
"Ska vi dumpa den här flotten och lägga allt hos Zuu?"
-Ska jag ta grejerna? -Ska vi dumpa den här?
-Ja, vi behöver den inte. -Okej.
Vi simmar bättre än när vi simmar och puttar en flotte.
Vi flyttade över allt i Zuus flotte och satte fart igen.
Se på oss, vilken tåga.
Ja, de är framför oss Men det kvittar
Jag har en större båt För jag är lite fetar'
Men jag ska ta mig fram Så det skvätter
Ni simmar som om allt kvittar
GRÖNA LAGET
När lagen når stranden,
ska de göra upp eld med det de har,
och koka upp en kastrull vatten så fort de kan.
Kom igen, du fixar det.
-Går vi iland? -Ja.
Vi ledde fortfarande stort när vi kom fram.
Det blå laget är framme.
-Herregud. Stanna. -Okej.
-Var är er lagkamrat? -Han är här.
Var är hans båt?
-Borta. -Den sjönk.
Kola hamnade efter men vi ledde fortfarande stort.
De är precis framför oss. Jag ser dem.
Vi har knappat in. Kämpa på.
-Använd bitarna. -En, två, tre, fyra, en fyrkant.
Lägg dem där och sen det här.
Det är inte alltid bra när en massa folk samlas runt en eld…
Nej, se här, Joe.
…som har olika tankar om hur de vill göra det.
-Vi ska hälla alkohol på elden. -Nej.
Vi är framme. Kom igen!
Vi nådde stranden och det var tydligt att de andra låg långt före,
för de hade nästan fått igång elden.
-Kan du ta vaselin… -Jag hämtar vatten.
…och smeta på det?
Det är game over.
Det här är en tävling.
-Nu eldar vi. -Vart ska vi?
Där borta.
-Okej. -Där? Coolt.
Så där, ja. Nu kör vi.
Nu håller vi liv i den här. Låt den inte slockna.
Okej, så nu… Inte det där än. Bara smått.
Den slocknar!
Det var spänt. Vi försökte göra upp eld i en tävling,
och det gick inte bra. Det var frustrerat.
Använd det ni har. Var kreativa.
Alla bara började göra saker. Vi byggde en bas.
Sen lade Una på grejer och jag lade på grejer.
Zuu började göra gnistor.
-Andra hållet. Inte mot dig. Så där. -Så ja. Svep den uppåt.
Så där. Nu lägger vi på fnöske.
En gnista, och elden tänds.
-Hämta vatten. -Bra jobbat!
Nej.
Kom ihåg vad jag lärde er om att göra upp eld.
Knivryggen, Lottie.
Vinkla den. Försiktigt.
-Ge mig den. Okej. -Jag trodde att vi kunde tända den så.
Okej.
Okej, nu kör vi. De här småbitarna.
Torra grejer, okej? Lägg på dem. Bryt de här. Lägg på dem.
-Kväv den inte. -Bara torra saker i elden.
-Okej. -Okej.
-Killarna var kaotiska. -Nej, inte än.
-Nej. -Den måste få lite kärlek.
Joe var jättestressad.
Var är glasspinnarna? Mer vaselin där.
Vi måste inte ta allt. Det är för mycket.
-Låt den brinna. -Vi måste få den större.
Du lägger på för mycket. Sluta.
Jag kände att jag bar laget lite och kunde ha gjort det bättre själv.
Den slocknar.
-Du kväver den. -Nej.
Joe och Lottie börjar bråka.
-Vi --- det. -Vi har inte ---.
Lottie blir överväldigad, som alltid, men Joe kan göra upp eld.
Han hade ju rätt.
Okej, kör på.
Vi har en brasa. Vi har vatten här.
-Det måste koka. -Ja.
Den här trekanten, i brist på bättre ord, funkar jättebra.
Ni var jättelångt efter,
och nu jag skulle säga att ni plötsligt leder.
Jag tittar på det andra laget.
De bråkar och har ingen brasa.
Jag tänker: "Ska vi lyckas?"
Vi lägger bara på smått, så vi bränner bara en hög med fnöske.
Blås inte ut den.
-Det närmar sig. -Blir det varmt?
Jag ser bubblor!
Jag kanske inbillar… Ja, det kokar!
Okej, vi är klara.
-Ja! -Vi har kokande vatten.
Ja!
Jag var så stolt över oss.
Det var den klassiska haren och sköldpaddan-historia.
Vi tog tid på oss, behöll lugnet och samarbetade som lag.
Herregud!
Det uppstod ett euforiskt ögonblick när vi slog de andra.
Ni är otroliga. Ni hjälpte mig så mycket.
Ni två är kanon. Ni gjorde det.
Vi vann utmaningen.
Eldfloden är Ingetfloden.
Det viktigaste jag lärde mig
är att det inte är början som räknas, utan slutet, och att aldrig ge upp.
För det första, bra jobbat.
-Ni hade ingen rätt att förlora det här. -Ja.
Vet ni vad? Vänd er om. Nu har ni en brasa.
Och vet ni varför det brinner nu?
För nu får den lite utrymme.
Ni hade gjort upp eld fem minuter för de här,
och ni hade det lilla överst och det stora underst.
Ni fortsatte lägga på smått. Det fanns inget som kunde brinna.
Och sen, så fort ni lämnar den,
och ger den utrymme och syre, så tar den sig.
-Ja. -En mycket bra början.
En fruktansvärd avslutning av hela laget.
Det är som det är.
Men jag vill säga är att ni förtjänar segern.
För jag gillar den där "ge aldrig upp"-andan.
Ni ger aldrig upp.
Ni samarbetar för att lösa det. Det räddar er från Bear Pit.
-Bra jobbat. -Bra, Gröna laget.
Det var en otrolig comeback.
Det innebär dock att blå laget ska in i Bear Pit imorgon.
Jag föreslår att ni tar er till lägret och förbereder er.
-Okej. -Lägg det här bakom er.
Bra jobbat, alla.
-Vi vann utmaningen! -Vi vann!
-Jag kan inte… -Kom igen!
Det var bara… Vi var så långt efter.
-Bra jobbat. -Bra jobbat.
Vi föll på samarbetet, ärligt talat.
-Vi kommunicerade inte bra. -Vi borde ha stannat.
Vi borde ha vänt om direkt och hämtat honom. Ja.
En bra dag.
-Det är inte lång tid kvar. -Nej.
-Det kan vara en av våra sista kvällar. -Jisses, ja.
-Ni fick flotten klar så fort. -Ja.
Sen föll allt isär lite. Det blev kaotiskt.
-Det var lite… -Ja.
Vi kunde alla gjort saker bättre, men man kan inte tänka:
"Det kunde jag gjort bättre" eller "tänk om". Gjort är gjort.
Ingen gillar att förlora,
men på grund av saker som hänt, säger jag inget
om upprördhet av något slag, för jag vet vart det leder.
-God natt, Zuu. -God natt.
-Går det bra, Joe? -Ja.
Såg ni honom? Han var på standby.
-Nej. -Han laddade.
Jag laddar jämt.
-God natt, alla. -God natt.
-God morgon, Joseph. -Hej. Läget?
Hur är det, min pojk?
Jag vaknade med ny energi.
Man måste fånga dagen och skapa en positiv och glad dag.
-Jag ska ha roligt idag. Idag händer det. -Ja.
Jag tänker inte jaga upp mig.
Om det är min sista dag, coolt. Det går som det går.
Jag är lite ängslig.
Jag är lite orolig att det ska vara nästan omöjligt idag.
Okej. Ska vi klä på oss?
-Ja. -Nu klär vi oss.
-Okej. -Okej.
Bear Pit.
-Det är min tredje gång. -Min andra.
Den här gången blir svår.
Enda fördelen är att jag har varit där förut.
Jag vet hur en fälla ser ut. Jag kan en del av terrängen.
Jag har en chans. Jag är inte utslagen än.
Då så. Ha det bra.
-Ha det bra. -Ni också.
Gårdagens actionfyllda utmaning blev ingen lugn seglats.
Det gröna laget fick andnöd med flotten, och de blås eld blev ett fuktigt fiasko.
Nu ska jag vara glädjedödare och skicka in tre av dem i Bear Pit.
Joe, Kola och Lottie, ni ska vara i Bear Pit i 45 minuter.
Det finns tre utvägar. En utväg kan bara användas av en person.
För varje utväg krävs nu mer än ett redskap.
Mer än ett redskap.
Det här blir svårt.
Om Bear fångar er eller ni inte hinner ut i tid,
riskerar ni automatiskt att åka ut.
Ni vet vad som händer nu. Det är dags att gå genom porten.
-Kom. -Kör hårt.
-Krossa. -In med er. Lycka till.
-Hej då. -Hej då!
Ni är fantastiska!
Idag ska jag göra allt som krävs för att ta mig till en utväg,
för jag vill vara kvar.
Det känns som att resultatet redan är avgjort,
men jag måste spela rollen.
Jag är så redo det går. Jag ska vara bättre än senast,
och hoppas att turen håller i sig.
Okej, då var vi tillbaka.
Jag hatar det här stället.
Där är den. Tre utvägar.
Vi är tre. Det finns tre utvägar. Vill ni dela upp dem?
-Ja, vad väljer ni? -Jag tar tunnelutvägen.
-Okej. -Jag vet var tunneln är.
Jag vill prova stegen igen. Jag tog den senast.
-Jag tar jeepen. Jag vet var den är. -Lycka till.
-Laget. -Lycka till.
Kör hårt.
Okej.
Nu låter vi dem veta att jakten börjar.
Nu!
Okej, den är ditåt.
Jisses. Var är jag?
Jag lägger mig nog bara och väntar här.
Allihop är Bear Pit-veteraner.
De rör på sig. De ser rätt ut.
Det blir inte lätt att fånga dem.
Det är hitåt.
Jag har lärt mig att Bear Pit inte bara handlar om muskler och styrka.
Man måste röra sig mer som ett djur.
Babianläge handlar om att smyga och dölja sin mänskliga form.
Men det är utmattande.
Jag ser den. Jag ser jeepen.
Bear må tro att han har sett babianer, men aldrig en sån här.
Jag behöver ett hjul och vad än det där är.
För att ta ut sig med jeepen måste Joe sätta tillbaka hjulet,
men den här gången behöver han två redskap.
Först när han hittar hjulnyckeln får han veta var det andra finns.
-De är i Bear Pit nu. -Ja.
Personligen tror jag att Joe kommer tillbaka.
Vad tror ni om Kola?
Han har alla förmågor och kunskaper som krävs.
Jag blir inte chockad om han kommer.
-Och Lottie? -Jag tror att Lottie kommer.
Det gör jag också.
-Jaså? -Hon kändes mycket självsäker.
Läskigt. Jag vet inte vad det var.
Jag siktar på stegen. Det var där jag blev tagen senast.
Förhoppningsvis är redskapen inte långt borta.
Så jag behöver fyra såna här plankor.
Var finns de? Okej. De är vid klipphyllan Caiman Ledge.
För att ta sig ut via stegen,
måste Lottie hämta fyra stegpinnar nära Caiman Pool.
Om hon når dem utan upptäckt,
får hon information om det andra redskapet hon behöver.
Det var här.
Håll huvudet kallt, Kola.
Spana efter honom.
Tunnelutvägen. Jag har hittat den.
Jag ser på tunneln och den är full av sand.
Och hör och häpna, det är träplankor fastspikade i den.
Spade. Black Rock.
Jag ser på kartan.
Det jag behöver finns vid Black Rock.
Jag har varit där. Jag är en Black Rock-veteran.
Jag visste det.
Okej, nu kör vi.
Tunneln och stegen är på ena sidan den torra flodbädden,
och jeepen på den andra.
Flodbädden slår mig som en vettig, central position för mig.
Det är frestande att använda den här torra flodbädden som genomväg.
Den är bra att orientera sig efter. Men den är även…
…en farozon.
Jag kommer alltid att övervaka den. De borde använda buskagen och träden.
Ju tätare och läskigare djungeln är, desto mindre chans att jag är där.
Jag väntar här. Här syns jag inte. Om nån passerar, tar jag dem.
LOTTIE - AVSTÅND TILL STEGPINNAR: 10 M
Det är nåt här.
Det är tunneln.
Okej.
Så jag ser tunneln där mina träplankor till stegen fanns.
Där är plankorna, fastkedjade. Jag behöver en nyckel.
Så klart, en nyckel. Den är ända där borta.
För att få loss stegpinnarna Lottie behöver för ta sig ut via stegen,
måste hon hämta en nyckel som i andra änden av Bear Pit,
nästan en kilometer bort.
Så det är… Det är på andra sidan Beslutsträdet.
Ja, jag kommer tillbaka och hämtar er.
Eftersom jag hör aporna hålla på som tokiga…
…är det nåt eller nån som har oroat dem.
Det är ett par hundra meter ditåt.
LOTTIE - NYCKEL: 323 M, BEAR: 163 M KOLA - SPADE: 156 M, BEAR 176 M
Jag gömmer mig bakom stenen här.
Jag kommer fram.
Hela tiden på min vakt.
Kola är där.
Han ska ta verktyget.
Jag ser en trasig spade.
Det måste vara de två sakerna jag behöver för att ta mig ut.
Vad var det?
Jag tittar åt höger och ser Bear. Han är på väg mot mig.
Nu är det ett lopp mellan Bear och mig.
Jag rusar bokstavligen.
Kola klarade sig med en hårsmån.
Han tog risken att ta den torra flodbädden.
Försöker man springa här kommer man att vricka fotleden.
Gör han det, är han illa ute.
Jag tänker bara skugga honom. Bida min tid.
När det är på mina villkor, tar vi honom.
Jag blev jagad av Bear.
Jag har redskapet.
Det var så nära.
Kola må ha fått sin spade,
men han missade skylten som visade att han även behöver en såg
för att fly via tunneln.
Jag är trött.
UTVÄG - LOTTIE
AVSTÅND TILL NYCKEL: 7 M
Herregud, där är den.
Jag ser min nyckel. Området här kallas The Shrubs.
Jag böjer mig ner, kollar av området.
Det är en timer när jag går in.
Nyckeln ligger i en 30-sekundersfälla.
Du fixar det här. Bara kör.
30 SEKUNDER
Fem, sex, sju, åtta, nio, tio…
Det är så mycket extra stress att knyta upp knutar.
Arton, nitton…
Om jag inte får loss nyckeln, åker jag kanske ut.
Tjugofyra, tjugofem, tjugosex, tjugosju…
Jag har nyckeln. Jag måste bort härifrån.
Det är nån där borta.
Jag har följt Kola på håll…
…men nu jag har fått syn på nån mer.
Vem är det?
Jag tror att det är Joe.
Jag vet att jag närmar mig redskapet och att det finns i Wild Wood.
Där är mitt redskap.
Okej.
Jag hörde ett ljud.
Vad tusan är det där?
FÅNGAD
Bra försök.
Du rörde dig bra.
-Räck mig händerna. -Okej.
Bra jobbat.
För ---.
Jag är besviken, men det känns rättvist.
Jag kom inte längre, helt enkelt.
Det väntade jag mig inte.
-Vem tror ni han fångade? -Det vete gudarna.
-Jag har ingen aning. -Jag vet inte.
Det var en. Vi måste jobba.
Jag smälter in bland träden. Jag är inget träd, jag är ett lejon.
Jag hittar inte tunneln igen.
Jag har nyckeln.
-Jag måste vara tyst. -Jag får panik.
Träet gör det så svårt.
Men jag lämnar inte förrän plankorna sitter i stegen.
Jag vet att Kola är på väg mot tunnelutvägen,
och Joe satsade på jeepen när jag tog honom.
Det betyder att Lottie måste försöka fly via stegen.
Jag hinner bara fånga en av dem.
Jag är dem på spåren, och jag spanar efter dem.
Jag hittade tunneln. Jag måste hålla mig kall. Han är nog nära.
Jisses. Det är så mycket sand här.
Herregud.
Jag hoppas bara att jag är snabb nog och hinner fram i tid.
Det är några träplankor fastspikade i den.
Jag satte min fot på båda ändarna, drog med all min styrka
och slet av dem på mitten.
Jag bar plankorna.
Jag kände hur jag kom allt närmare
att besegra stegen jag inte lyckades göra klar senast.
Jag måste bara fortsätta skyffla.
Jag vill lyckas för min egen skull. Både Una och Steph har gjort det.
Jag känner att jag måste göra det för tjejerna.
Luften är kvav. Jag andas in sand.
Jag tror att Bear är nära. Han får inte ta mig.
Herregud. Jisses.
Kola!
FÅNGAD
Så nära. Jag var nästan klar.
Ja!
Ja! Jag tog mig ut. Jag klarade det.
Jag klarade det!
-Vilka redskap har du? -Spaden som var i två delar.
Du behövde nåt mer.
Jag lämnade en såg också åt dig nånstans.
-Herregud. -Du använde råstyrka.
Och du sprang ifrån mig. Bra jobbat.
Din stora styrka kommer att ta dig långt i livet.
Den tog dig nästan förbi mig.
Det var det svåraste jag nånsin gjort. Jag grävde för min frihet.
Armarna värkte. Jag fick inte luft.
Två minuter till och jag ha tagit mig ut.
Två fångade.
-Det gick fort. -Åh, nej.
-Hur fick han båda? Herregud. -Jäklar!
Jag ville att alla tre skulle fly.
-Detsamma. -Ja.
Två fångade.
-Han tar kanske alla tre. -Jag tror han tog Lottie.
Jisses.
-Hallå! -Det är Lottie!
-Ja! -Ja!
Jag tog mig ut!
Ja, du tog dig ut!
-Ja! -Du gjorde det.
Una och jag är så glada!
Hon är nu med i den exklusiva grupp människor
som har tagit sig ut ur Bear Pit.
Den här gången gick jag in så klar, så fokuserad.
-Bra. -Jag ville det här.
-Jag ville fly. Jag är så lycklig. -Jag visste det.
Ja!
Efter Lotties flykt över Bear Pit-planket
är det bara Kola och Joe som ska svara inför Bear.
Återvänder nån av dem till lägret?
Joe, för det första, stor förbättring.
Du hade superbra situationsmedvetenhet.
Du rörde dig mycket bra, men du var långsam.
Det är inget fel på din intensitet eller tåga,
och din inlärningskurva har varit så här.
Ja.
Kola, jag såg ett antal misstag.
Först den tydliga kartan som visade att du behövde en såg.
Sen utlöste du alla snubbeltrådarna.
Och sen, i nåt slags adrenalinrus, tog du spaden och bara sprang.
Ni har båda blivit fångade i det här skedet av Bear Hunt.
Båda borde åka hem.
Kola… Du hade tur som slapp undan i flodbädden.
Jag lät det ske. Jag tänkte: "Jag vill inte riskera skador."
Men du är en krigare. Jag respekterar det. "Aldrig ge upp"-andan övervinner allt.
Se det här som din andra chans.
Joe, jag känner att du har nått slutet på din resa här.
-Du är ute. -Okej.
Men var stolt, min vän, för du har gjort otroligt bra ifrån dig.
-Tack. -Respekt.
Tack så mycket. Tack.
Tack.
Okej. Bara fortsätt.
-Bra gjort. -Bra jobbat.
-Du förtjänar det. Jag är stolt över dig. -Du är en mästare.
Jag är tacksam för upplevelsen.
Jag har lärt mig mycket ödmjukhet genom det här.
Mitt absoluta favoritcitat är:
"Idrott bygger inte karaktär, den visar den."
Jag har lärt mig saker om min karaktär
som jag kanske inte kände till eller hade glömt bort.
Det har varit genuint lärorikt,
och det har gett mig jättemycket.
-Åh, porten. -Det kommer nån.
Vem är det?
-Jisses. -Kola!
-Jag visste det. -Han klarade det.
-Är du okej? -Du gjorde det.
Herregud.
Jisses, det är bitterljuvt. Jag är glad för Kolas skull och ledsen för Joes.
Han är en fin kille. Han gav så mycket, men det var hans tur,
och jag önskar honom lycka till.
Jag valde tunnelutvägen. Jag började gräva.
Jag sticker ut huvudet för att andas. Och vem springer mot mig? Bear!
Vid det laget var jag helt slut och sa: "Du fångade mig."
Jag tycker bara synd om Joe. Jag önskar att han hade klarat det.
Jag trodde att han skulle lyckas.
Men det visar att båda ni två har övervunnit era svagheter där inne.
Ni lyckades båda.
Det är faktiskt…
Överraskning!
-Se. -Det är Holly.
Holly!
Först och främst, Kola och Lottie, grattis…
-Tack. -…till att ta er ut.
Bra gjort. Jag är glad att ni är här.
Imorgon blir det ingen utmaning.
Det beror på att ni fem som sitter här nu
är Bear Hunt-finalisterna.
Ja!
Ni lyckades!
Vi klarade det!
-Gruppkram. -Gruppkram!
Det här är så bra.
Herregud, kom hit.
-Kom hit. -Ja!
-Vi stinker. -Ingen fara.
Ni har gått genom så mycket på vägen hit, var och en på sitt sätt.
Alla av er förtjänar sin plats i finalen.
Imorgon ska ni förbereda er för er sista Bear Pit.
Efter er sista Bear Pit kommer en att krönas till Bear Hunt-mästare.
-Bra jobbat. Sov gott. -Tack.
Grattis, mästare!
Finalister! Ja!
-Vi är i finalen. -Ofattbart.
Jag vill vinna.
-Bra gjort, alla. -Bra gjort.
Det känns fantastiskt att vara finalist.
Jag trodde aldrig att jag skulle nå hit.
Mannen är i finalen! Va?
Kom igen. Nu kör vi.
Vilken vacker solnedgång också.
-När man blundar… -Är det en haj?
-Det är en fena där. Ser ni fenan? -Ja!
Det känns konstigt att jag är kvar.
-Där är den! -Jättenära stranden.
Men jag har kämpat hårt för att ta mig hit.
-Där är den igen. Det är två! -Herregud. Det är flera.
-Där är två hajar! -Det är fler!
Bear, du gav mig en andra chans
och när finalen börjar ska jag ta den.
-Den där är stor. -Den är stor.
Se, så stor den är!
Vilket fantastiskt slut på allt det här.
Undertexter: Jessika Johansson