Mindig morcos és goromba vagy, ha vesztesz.
- Hát ne beszéljünk! - Nem bírsz veszíteni.
- Ne szólj hozzám! - Akkor menj el!
Férfiak!
- Jártam már színésszel. - Aha.
Az egójuk…
- Elnézést kellene kérnie tőlem. - Az biztos.
Tudod, mi van a színészekkel?
Megszokták, hogy óvatosan bánnak velük,
és hisztizhetnek, úgyis megnyugtatják őket, hogy semmi gond.
Ezért pöccent így be,
és most azt várja, hogy mindenki nyalizzon neki.
Ha nem tudja elviselni a nézeteltéréseket, talán nem kéne érett emberekkel lennie.
CELEBVADÁSZAT: MENEKÜLÉS BEAR GRYLLS ELŐL
A verseny vége felé a vadászat eldurvul,
még pörgősebb lesz.
Kevesebb az esély.
Nos, az, aki ma hazamegy…
te vagy, Shirley.
Köszönöm.
Büszke lehetsz magadra.
- Köszönöm. - Lenyűgöző nő vagy.
Sosem adtad fel.
Erőt és kitartást mutattál.
- Köszi. - Ügyes.
Hihetetlen volt, hogy Bear üldözött.
Ráébredtem, hogy nem a kor határoz meg,
és bármit elérhetünk, amire elhatározzuk magunkat.
Életem legfantasztikusabb élménye volt, és az emlékét örökké megőrzöm a szívemben.
Csodálatos volt.
Istenem! Ki az?
Zuu!
Kijutott!
Igen!
Király vagy!
- Vizes vagyok. - Nem baj.
Istenem, sikerült! Mondtad, hogy így lesz.
Ez az! Tudtam, hogy menni fog!
Igaz, hogy Zuuval sokszor nem értünk egyet,
de ha valaki meghallgat,
és tényleges tanáccsal is áll elő,
az ő.
Aggódtunk, mert álca nélkül mentél. Azt hittük…
- Igen. - Merész volt.
Merész húzásnak tartottuk.
Mi is álca nélkül menjünk be!
Kemény volt.
Szerintem bizonyítottam, hogy a termet nem jelent gondot.
A szív számít, és hogy miként használod az elmédet.
Mindenkinek más az erőssége,
és itt kiderült, hogy nem szabad a külső alapján ítélni.
- A kapu! - Jaj, a kapu!
- Joe! - A jó életbe!
Istenem! Hát visszajöttél!
Sikerült!
- Szép volt, Joe! - Hali!
- Istenem! - Ölelj meg!
Mi történt? Elkapott?
Elkapott. Nem voltam elég éber.
Mögém állt, és lenyomott a földre.
- Nem is tudtad, hogy ott van? - Fogalmam se volt.
- Ijesztő volt? - Igen.
Aztán elég gyorsan felhúztam magam.
- Úgy voltam vele… - Ne idegeskedj!
- Először voltál bent. - Igen.
- Szép volt! - Igen.
- Csúcs! - Csodálatos.
Shirley…
Shirley elment, és nagy űr maradt utána a táborban,
mert mindenki anyukája volt.
Mindenkinek tanácsot adott. Megoldotta a felmerülő problémákat.
Tudta, mit kell tenni bizonyos esetekben, ami nagyon fontos a táborban.
Szomorú. Majd meglátjuk, hogy boldogulunk nélküle.
Szasz!
Mizu? Megvagy?
Lottie goromba volt, hát azt mondtam neki, fogja be.
- Mi volt a téma? - Te.
- Mi? - Szerintük tudsz veszteni. Én meg: „Mi?
Dühös volt, amiért vesztett.”
- Ja. - „Nem volt.”
Oda-vissza ment Lottie-val a vita, hogy dühös voltál-e.
Én meg: „Miért mondod, hogy nem?” Pedig tudtam, mi van.
- Nyugi, tesó! - Nyugodt vagyok.
- Tudom. - Komolyan.
Nagy félreértés kerekedett egy apróságból.
Ez semmiség.
Sajnálatos, mert tudom, közel állnak egymáshoz, és jó barátok.
Szerintem ma vedd lazára!
Vond félre a csajszit!
Ha nem is hallgat meg, te megpróbáltad.
- És ez téged dicsér. - Oké.
Most megyek. Kösz, hogy meghallgattál.
Szeva!
Tudom, hogy Kola néha furcsán fejezi ki magát,
de nagy szíve van. Rendes srác.
Remélem, kibékülnek egymással.
Istenem, de bűzlök!
- Jól vagytok? - Igen.
Jól, már ami… Ki tudja?
Helyes.
Kola mondta, hogy összebalhéztatok.
Mire én, hogy ezt megbeszélhetné veled. Amikor jó neki.
- Nektek. - Igen.
Később is bocsánatot kérhet.
Amint készen áll rá, beszélni fog veled.
- Lehet magánvéleményem. - Igen.
De ő ezt nem fogadta jól.
- Akkor is… - Értem.
- Beszélni fog veled. - Jó.
Ha bocsánatot kér, beszélek vele.
Minden rendben van.
A csapat érdekében rendezem a szitut Lottie-val,
hogy ne legyen balhé.
Tiszta lapot nyitok.
- Lottie! Beszélhetnénk? - Persze.
Összevesztünk, de nem akarok balhézni veled.
Én se szeretnék veszekedni.
Sajnálom a történteket. Bepöccentem.
Be kellett volna fognom.
Mindketten mondtunk olyat, amit nem kellett volna.
Nem akarok többé balhézni veled.
Mivelhogy tisztellek.
Én is téged, ezért is akkora csalódás, ahogy reagáltál.
Felzaklatott. Nagyot csalódtam benned.
Nem gondolod, hogy te is rosszul reagáltál?
Nem?
A te viselkedésed miatt reagáltam úgy.
Eltérhet a véleményünk.
- Persze. - Nem kell egyetértenem veled.
Az a helyzet, Kola, hogy mikor dühös vagy,
azt mindenki megszenvedi.
Bocsánat a viselkedésemért,
csak annyi, hogy akkor feltüzeltük egymást.
Belátod, hogy kettőn áll a vásár?
De te szítottad fel a haragomat.
Nem pöccenek be, ha nem szólsz be,
és nem beszélsz velem tiszteletlenül.
Szerintem nem volt helytelen, amit mondtam.
- Nincs időm éretlen emberekre… - Éretlen?
- Úgy kezelted a dolgot. - Felnőtt vagyok.
Nem csak rólam van szó. Nem magammal vitázok, hanem veled.
Igen, vitáztál velem, mert hibát követtél el.
- De igazam volt. - Miért nem érted?
Miért nem tudtál egyszerűen elnézést kérni? „Bocsánat!
„Lépjünk tovább!” De te önigazolást keresel.
Muszáj versengened. Folyton duzzogsz.
Mindig van valami, és ez fárasztó.
- Jó éjt, Lottie! - Holnap nem akarok a csapatodban lenni.
- Nem… - Nem akarok…
- Ha veled kell lennem, elmegyek. - Nem érdekel.
Megpróbáltam rendezni a szitut, de nagyon visszaütött a dolog.
Túl öreg vagyok az ilyen gimis drámákhoz.
- Jól vagy, szívem? - Igen.
- Ez már túlmutat az eredeti problémán. - Igen.
Nem érdemeltem meg, hogy rám förmedjen.
Nem kért bocsánatot?
Azt mondta: „Bocs, de te is hibás vagy.”
- Így nem az igazi. - De bocsánatot kért.
Okos enged, szamár szenved.
Nem tud bocsánatot kérni anélkül, hogy hozzá ne fűzne valamit.
Bármennyire is szereti és tiszteli Lottie,
be kell látnia, hogy ha gorombáskodik Kolával,
Kola nem fog megváltozni.
Ha változást szeretne, máshogy kell hozzáállnia.
Lottie, mi az a szó az arcodon?
SZERETET
A szeretet vezéreljen!
Mert szeretet honol a szívedben.
Örülök, hogy Zuu beszélt velem.
Nem akarok többé vitázni.
Mondtam olyan dolgokat,
amiket talán nem kellett volna Kolához vágnom.
Kola, ne haragudj! Nem akarom ezt folytatni.
Nem akarok többé balhézni.
Hagyjuk ezt hátra!
Tudod, miről van szó? A lényeg, hogy velem…
- Jól van, gyere! - Jó.
- Ki fognak békülni. - Igen.
Megoldják.
Voltam olyan helyzetekben,
amikor úgy beszéltek velem mások, mint te.
Rájuk hagytam, így újra és újra megtörtént,
egyre rosszabb lett,
és összetörtnek éreztem magam.
Most már nem hagyom, hogy így beszéljenek velem.
Kiállok magamért, érted?
Megértem. Ezért mentem oda hozzád,
hogy elnézést kérjek a viselkedésemért,
de te megpirongattál.
- Miért? - Nem is…
Nem éreztem bocsánatkérésnek, mikor azt mondtad, kettőn áll a vásár.
Nem úgy értettem.
Hanem úgy, hogy én kezdtem,
aztán…
elfajult, és ezt nem szabadott volna engednem.
Bocs a reakcióm miatt.
Szerintem rendben vagyunk. Csak tovább kell lépnünk,
és el kell ezt felejtenünk.
Azért ismerjünk el valamit, Kola!
- Nem viseled jól a vereséget. - Hát nem.
Köszönöm.
Csak ennyit akartam.
Végre áttörést értünk el.
Kola elismerte, hogy nem tud veszteni.
- Jelentsd be a csapatnak! - Persze, most azonnal.
Csináljuk!
Srácok, Kola el akar valamit mondani.
Hajrá!
- Lenne itt valami. - Igen?
Nem viselem túl jól a vereséget.
- De meglepő! - Ezt el kellett ismernem.
- Nos… - Le vagyunk döbbenve.
Most már minden rendben.
- Kibékültünk. - Helyes!
Hajrá, csipet csapat!
Újra együtt!
Így már sokkal jobban érzem magam,
és biztosan erősebb is lesz a barátságunk,
mert nyíltan átbeszéltük a dolgokat.
Szeretlek titeket.
Legyetek jók!
A jó életbe! Megint üzenetet hagyott?
- Igen. - Igen.
Új üzenet.
Tűzfolyó.
Ez meg mit jelent? Ellentmondásos.
Igen.
A víz nem az én közegem, szóval ha ennek köze van a vízhez,
erős úszókra lesz szükségem.
Nézzétek! Miért nyílt ki az ajtó?
Jön Bear. Nézzétek!
A Veremből. Ott él?
Biztos a Veremben él.
Gyertek a tűzhelyhez!
- Hahó! - Új nap.
Új kihívás.
Most adunk rá egy kis kakaót.
A reggeli üzenetemből már sejthetitek,
hogy a következő kihívás tűzgyújtással áll kapcsolatban,
úgyhogy adnék pár tanácsot arról, hogyan kell tüzet gyújtani a vadonban.
A ferrorudat és a penge hátát használjuk tűzgyújtásra. Az élét hagyjuk!
Szikrákat keltünk.
Tanulni jöttem ide.
Egy dologban különböznek egymástól az emberek és az állatok,
és ez a tűzgyújtás.
Ez a gyújtós.
Ez lesz a kanócunk.
Ez pedig a tüzelőanyag.
Joe, szeretném, ha mestere lennél a tűznek.
Csiholj egy csomó szikrát!
Csak finoman! Érezz rá!
Remek.
- Bingó! - Ez az!
- Oké. - Láttátok, mi a szép ebben?
- Szép nyugodt volt. - Kontroll. Elég egy jó szikra.
Nyerni szeretnék.
Az a célom, hogy tomboló tüzet gyújtsak. Tarolni akarok a feladatban.
- Jól van. - Príma. Köszi.
- Kösz, Bear. - Köszönjük.
Kösz, Bear.
Ez talán az egyik utolsó kihívás, úgyhogy remekeljünk!
Érezzük jól magunkat, mert holnap legalább egy ember hazamegy!
Akkor indulás!
Gyerünk!
Ez inspiráló volt.
- Holly Willoughby, csak kicsiben. - Igaz.
Jöhet a kihívás.
Csak hatan maradtak a vadászaton,
és most ide, a Coloradóhoz tartanak, hogy versengjenek, és megússzák a Vermet.
De vajon ki éli túl a Tűzfolyót?
Ezúttal egyszerre küzdenek meg egymással a csapatok a folyó mentén.
Összeszeditek a csónakot és az evezőket.
Felfújjátok a csónakot, leeveztek a kanyonon,
összeszedtek mindent, amit kell,
és végül tüzet gyújtotok a parton.
Az a csapat nyer, amelyik előbb forral fel egy fazék vizet.
Ilyen egyszerű.
Két háromfős csapatra lesz szükségünk.
Zuu, te jutottál ki a Veremből, elsőként válassz te!
- Kik legyenek? - Una és Steph.
Una és Steph, rendben. Zuu csapata összeállt.
Kapásból Unát és Stephet választottam.
Velük tudok kommunikálni,
aztán meg ők kevésbé szeszélyesek,
mint Lottie, Kola és Joe.
- Jó így? - Igen.
- Szuper. - Oké.
Szerintem nagyon erős a csapatunk.
A tegnapi összekülönbözésünk után csak erősebb lett a kötelékünk Kolával,
Joe-val pedig kétszer is jól ment a dolog, szóval ezt nem bukhatjuk el.
Megvannak a csapataink. Most már csak Bear hiányzik.
Ott van. Hogy kezdjük, Bear?
A kihívás innen indul.
Be kell ugrani a vízbe.
Szeretném, ha valaki bemutatná.
Kérnék egy önkéntest.
- Mondjuk… - Ki legyen az?
Holly.
- Holly? - Holly.
- Mit gondolsz? - Nem erre jelentkeztem.
Lábak össze, kezek keresztbe a mellkason,
kinézed a becsapódási pontot,
aztán leugrasz oda.
Nem akarok lenézni.
Várj! Oké, kiválasztottam a helyet.
- Lássuk! - Egy, két, há', rajta!
Kérlek, gyere fel!
- Szép volt! - Holly, ez csúcs volt.
Tanítani kéne.
Hogy lehet ilyen menő? Nagyon menő volt.
- Mehet? Tudod, mi a teendő? - Hajrá!
- Lábak össze, karok keresztbe. - Igen.
- Koncentrálj! - Igen.
És rajta!
Először én ugrottam bele a folyóba, ami azért durva.
Imádkoztam, hogy ne maradjak lent. Felértem, és felsóhajtottam: „Túléltem.”
Oké, ússz a zsákhoz! Nyomás!
Jó, jöhet a következő.
Nagyon félek.
- Rettegek. - Mindannyian félünk.
- Mehet? Egy, két, há', ugorj! Szép! - Ez az!
Bravó, Steph!
Ez az, Joe!
- Mindenkit útnak indítottam. - Szuper.
Kezdődik.
Amint a csapatok elérték és felfújták a csónakot,
a folyón fognak versengeni.
KIINDULÓPONT
Összegyűjtik a felszerelést a tűzgyújtáshoz,
és a célnál felforralják a vizet.
CÉLVONAL
- Istenem, de félelmetes volt! - Koncentrálj! Nyomás!
Rendben, csak nyugodtan!
Ne kapkodjatok!
Ezzel a zsákkal tudjuk felfújni.
Joe azonnal a zsákkal kezdte. Okos.
- A legtöbben nem jönnének rá. - Én se. Mi ez?
- Lezárod a zsákot… - Azt hittem, a gatyája.
- Összenyomva fújod fel. - Értem.
Megtelik levegővel, amit a csónakba nyom.
- Összeszorítod, így. - Joe ügyes.
Fantasztikus csapattárs.
Mindig nyertünk vele.
Ez tényleg működik! Oké.
- Hát ez? - Ne törődj vele!
- Passz. Szerintem… - Egy zsák. Folytasd, és kész!
- Fújjam? - Egyelőre.
Levegő bent? Zárd!
A kékek gyorsabban fújták fel a csónakot.
Az elejétől rosszul állt a szénánk.
Durván nyomják. Utánoznunk kell őket.
Mi az?
„Hogy csinálják? Mit művelnek?”
Átnéztünk a másik csapatra,
és egyszerűen leutánoztuk őket.
Igen, beismerem.
Szorítod, mint a dudát.
És most akkor összeszoríthatod.
Ez az! Végre, srácok!
Lehetetlen feladatnak tűnt felfújni a csónakot.
Még akkor is, mikor már tudtuk, hogy kell.
Sok időt vesztettünk.
Gyerünk, Kola!
És ne feledjétek: figyeljetek mindenre, ami a tűzgyújtáshoz kellhet!
Egyszerűen hasított a csapatunk.
- Jól van, csak… - Oké, gyerünk!
Az elején jól ment.
Oké, szép.
De aztán vízre ereszkedtünk.
- Evezzünk együtt! Ne parázz! - Bocs!
Figyelj rám!
Lőttek a kommunikációnak.
- Kola, megvagy? - Igen.
Gyerünk, Kola!
Kola nem tudott jól evezni.
Nehéz haladni az egyszemélyes csónakkal.
A bal a jobb, a jobb meg a bal.
Körbe-körbe mentem.
Ez komoly?
Nem haladok.
KOLA - KÉK CSAPAT
ZÖLD CSAPAT
Gyerünk!
Mindjárt megvan.
Jó! Zárkózzatok fel hozzájuk!
Eléggé lemaradtunk az elején.
Küszködtünk a csónak felfújásával,
de aztán sikerült.
Oké, végeztünk.
A kékek lehagytak titeket, de még behozhatjátok a lemaradást.
- Oké. - Menjetek!
- Zuu, menj te ezzel! - Annak semmi értelme.
Ezzel megyek. Ha Kolát elbírta, akkor engem is.
Zuu az egyszemélyessel akart menni,
mi meg: „Ne!”
Végül eléggé főnökösködtem felette.
- Ha abban hátraülök, elsüllyedünk. - Fogy az idő.
„Zuu! A kétszemélyessel mész.”
- Megvan. - Utolérjük őket, oké?
- Igen. - Jó.
- Köszi. - Szép volt! Csapatmunka.
Meglesz ez! Gyerünk!
ZÖLD CSAPAT
KOLA - KÉK CSAPAT
- Várj! - Jól vagy?
Nézd, fa!
Gyere, Kola! Ügyes!
Végül Joe-val ketten gyűjtöttük be a felszerelést a tűzhöz.
- Oké. - Sokkal előrébb voltunk.
- Ez az! - Megvan?
Két adag fa is.
Oké.
Szerintem jók voltunk Joe-val.
De őszintén szólva Kola eléggé elbaltázta.
Nem tudott evezni.
Kola! Apró mozdulatokkal! Csak nyugodtan!
A *******!
KÉK CSAPAT KOLA
ZÖLD CSAPAT
- Látsz valamit? - Van valami, Zuu?
Még nem látok semmit.
Várj meg minket, Zuu! A zuhatagba futsz.
Lassan, de biztosan haladtunk.
Lemaradtunk, de higgadtak maradtunk.
A csónakom!
Aztán kicsit kaotikussá vált a helyzet.
- Ki kell szállnunk. - Oké.
- Szálljunk ki? - Igen.
- Jól vagy? - Igen.
Oké, maradj rajta! Én megvagyok. Boldogulok.
Mind támogatjuk egymást.
Együtt utazunk.
Zuu nyugodt.
- Jól vagyok. - Hátrahagyta a negativitást.
Fogd a fát! Tedd ide, Zuu!
- Megvan. - Menni fog ez.
Nagyon köszönöm nektek.
Köszönöm a segítséget.
Kola, gyere!
- Kola, gyere! - Ez az, Kola!
A zuhatagnál rosszra fordultak a dolgok.
Hallom a zajt. Visszanézek…
Süllyedek!
Kilyukadt a csónak, és süllyedni kezdett.
Kola, húzd!
- Nem lehetünk már messze. - Oké.
Süllyedek!
- Mély levegő! - Oké.
A többiek még nem értek be minket.
Jók vagyunk.
Kola velünk úszott, és úgy tűnt, minden rendben,
szóval azt gondoltam:
„Jó ez így.”
Felzárkóznak. Bele kell húznod.
Mögöttünk vannak, mennünk kell.
- Kola, gyere! - Így tovább!
Hátrahagyott a csapatom. Pánikolni kezdtünk.
KOLA KÉK CSAPAT
ZÖLD CSAPAT
- Gyerünk! - Ez az!
- Jól vagytok? - Igen!
Ott egy zöld zsák.
Gyűjtögettük a dolgokat a csónakba.
Nincsenek messze. Csak így tovább!
Aztán azt mondtuk egymásnak Unával:
„Mi lenne, ha Zuu vinne mindent, és hagynánk a csónakunkat?”
- Átvegyem a cuccot? - Hagyjuk hátra ezt?
- Hajrá! Nincs rá szükség. - Oké.
Jobban úszunk, ha nem kell tolni a csónakot.
Mindent átraktunk Zuuhoz, aztán csak mentünk.
Micsoda kitartás!
Előttünk vannak De nem számít sokat
Nagy csónakban nagy pocak
Haladok előre Keltem a habokat
Ti meg hajtjátok magatokat
ZÖLD CSAPAT
Amint a partra érnek,
a kellékekkel tüzet kell gyújtaniuk,
hogy gyorsan felforralhassák a vizet.
CÉLVONAL
Gyerünk, Kola! Menni fog.
- A partra? - Igen.
A partnál még korántsem végeztünk.
És ideértek a kékek!
- Istenem! Állj! - Oké.
- Hol a csapattársatok? - Ott jön.
Hol a csónakja?
- Oda lett. - Elsüllyedt.
Kolát hátrahagytuk,
de így is jóval a másik csapat előtt jártunk.
Előttünk vannak. Látom őket.
Utolértük őket.
Maradjatok erősek!
- A nagyokat! - Egy, két, há', négy. Négyzet alakban.
Azt le, azt meg a tetejére!
Nem mindig jó, ha sokan tolonganak a tűznél.
Ne! Nézd, Joe!
Amennyiben más elképzeléseik vannak a tennivalókról.
- Adjunk hozzá alkoholt! - Ne!
Itt vagyunk. Gyerünk!
Elértük a partot,
és látszott, hogy a másik csapat jóval előrébb jár,
mert már majdnem begyújtották a tüzet.
- Kérném a vazelint. - Hozok vizet.
Kenjük szét!
Szinte már vége is volt.
Ez egy verseny, srácok.
- Csiholjunk tüzet! - Hol?
Ott.
- Rendben. - Ott? Szuper.
Oké, ez az!
Jól van, folytassuk! Ne hagyjuk kialudni!
Oké, csak… Azt még ne! Kicsiket!
Kialszik.
Feszült volt a helyzet. Kapkodtunk a tűzgyújtással,
és ez bosszúságot szült, mivel nem ment jól.
Használjatok fel mindent!
Belekezdtünk.
Felépítettük az alapot,
aztán Una is, én is hozzáadtunk ezt-azt,
Zuu pedig szikrát csiholt.
- Fordítva! Feléd, ez az! - Ez az! Csiholj szikrát!
Jó. Most jöhet a gyújtós.
Pár szikra, és már ég a tűz.
- Hozz vizet! - Szép munka!
Ne!
Ne felejtsétek, mit mondtam a tűzgyújtásról!
A kés hátával, Lottie!
Kissé ferdén.
Oké, vissza!
Talán így.
- Oké. - Ne pazarolj!
Csináljátok!
A kicsiket!
Legyen száraz! Azokat.
- Tördeld fel! Tedd rá! - Ne fojtsd el!
Csak szárazat tegyél rá!
- Rendben. - Oké.
A fiúk szervezetlenek voltak.
- Még ne! - Ne!
Ezzel még törődni kell.
Joe feszült volt.
A pálcikák? Több vazelint rá!
Nem kell az összes. Sok lesz.
- Hadd égjen! - Nagyobb kell.
Túl sokat teszel rá. Elég!
Nem bunkóságból, de nélkülem bukták volna.
Egyedül jobban csináltam volna.
Kialszik.
- Elfojtod. - Nem igaz.
Joe és Lottie veszekedni kezdtek.
- El***tuk. - Nem ***tuk el.
Lottie szokás szerint besokall,
de Joe tudta, mit csinál.
És ennyi. Igaza volt.
Kezdheted.
Hahó, van tűz, és felette ott a víz!
- Forrnia kell. - Igaz.
Hogy úgy mondjam, jól összeforrt a csapatunk.
Csúnyán lemaradtatok,
de azt mondanám, hogy most előnyre tettetek szert.
Örültem, és átnéztem a többiekhez.
Vitáztak, és nem égett a tüzük.
Alig akartam elhinni, hogy sikerülhet.
Kicsiket teszünk rá,
és elégetjük a gyújtósokat.
Ne fújd el!
- Mindjárt. - Melegszik?
Bubikat látok.
Lehet… Igen, forr!
Oké, végeztünk.
- Igen! - Forr a vizük.
Igen!
Nagyon büszke voltam magunkra,
mert beigazolódott, hogy lassan járj, tovább érsz.
Szép nyugodtan összedolgozott a csapatunk.
Istenem!
Euforikus élmény volt legyőzni a többieket.
Fantasztikusak vagytok. Rengeteget segítettetek.
Nagyszerűek vagytok. Sikerült.
Megnyertük a kihívást!
A Tűzfolyó elfolyhat.
Számomra az a legnagyobb tanulság,
hogy a befejezés számít, nem a kezdés. És nem szabad feladni.
Először is, szép munka!
Nem szabadott volna ezt elvesztenetek.
- Igazad van. - Tudjátok, mit?
Forduljatok meg! Ott a tűz.
És tudjátok, miért gyulladt be?
Mert békén hagytátok egy kicsit.
Öt perccel előttük is volt tüzetek,
de a kis tüzelő volt felül, a nagy meg alul.
A tetejére tettétek a kicsiket. Így nem volt minek égnie.
És most, hogy magára hagytátok,
elég oxigént kapott ahhoz, hogy belobbanjon.
- Igen. - Jó kezdés volt.
De szörnyű befejezés mindannyiunk részéről.
Ez van.
Ti viszont megérdemlitek a győzelmet.
Tetszik, hogy sosem adtátok fel.
Sosem.
Együttműködtök, megoldást kerestek. Így megúsztátok a Vermet.
Gratula!
Szép munka, zöldek!
Ti aztán visszavágtatok!
Viszont így, kék csapat, ti a Verembe mentek holnap.
Azt javaslom, hogy készüljetek fel rá a táborban.
- Rendben. - Ezt felejtsétek el most, jó?
Szép volt!
- Nyertünk! - Nyertünk!
- Nem is… - Ez az!
Pedig annyira lemaradtunk!
- Szép munka! - Klassz volt!
Hiányzott a csapatmunka.
- Nem kommunikáltunk. - Le kellett volna állnunk.
Hátra kellett volna dőlnünk, és egyből szólhattunk volna neki.
- Jó napunk volt. - Nem sokáig leszünk még itt.
- Nem. - Talán csak pár éjszakánk maradt.
Igen. Istenem!
- Gyorsak voltatok a csónakkal. - Igen.
Csak szétestünk. Szervezetlenek voltunk.
- Egy kicsit… - Igen.
Mindnyájan csinálhattuk volna jobban.
Bár hiába törjük a fejünket, hogy mi lett volna, ha.
Már vége.
Senki sem szeret veszíteni.
És a történtek miatt egy szót se szólok, nehogy elmérgesedjen a helyzet.
Mert tudom, mi lenne belőle.
- Jó éjt, Zuu! - Jó éjt!
- Jól vagy, Joe? - Igen.
Láttad? Leakadt.
- Nem. - Pufferelt.
Mint mindig.
- Jó éjt mindenkinek! - Jó éjt!
- Jó reggelt, Joseph! - Helló!
- Jól vagy? - Mizu, haver?
Reggel újjáéledt lelkesedéssel ébredtem.
Ragadd meg a napot,
és tedd pozitívvá, vidámmá!
Ma jól fogom érezni ma magam. Eldöntöttem.
- Értem. - Nem fogok ráparázni.
Ha ez az utolsó napom, legyen! Lesz, ami lesz.
Nyugtalan vagyok ma reggel.
Aggódom, hogy szinte lehetetlen lesz átvészelni a napot.
Rendben. Készülődjünk?
- Legyen! - Öltözzünk!
- Gyerünk! - Csináljuk!
A Verem.
- Harmadszorra. - Nekem másodszorra.
Kemény lesz most a Verem.
Annyi segít csak, hogy már voltam ott.
Tudom, hogy néz ki egy csapda. Ismerem a terepet valamennyire.
Van esélyem, szóval még nem estem ki.
Rendben. Sok szerencsét!
- Sok sikert! - Nektek is!
A tegnapi akciódús kihívás kissé rázós volt.
A zöld csapat fújhatta a csónakját,
a kékek győzelme meg elúszott.
Most beárnyékolom a napjukat, és hármukat beküldöm a Verembe.
Joe, Kola és Lottie, 45 percig lesztek a Veremben.
Három kijárat van. Mindegyiket csak egy ember használhatja.
KIJÁRAT
És most már több szerszám kell mindegyik kijárathoz.
Több eszköz.
Nehéz lesz, haver.
Ha Bear elkap titeket, vagy nem juttok ki,
azonnal kieshettek.
Tudjátok, mi következik. Ideje belépni a kapun.
- Menjünk! - Hajrá!
- Menjetek! Sok sikert!
- Sziasztok! - Szia!
Ászok vagytok!
Ma mindent megteszek azért, hogy kijussak, mert itt akarok maradni.
Úgy érzem, a sorsom már meg van írva, de el kell játszanom a szerepemet.
Felkészültem, amennyire lehet. Jobb leszek, mint legutóbb,
és remélem, továbbra is szerencsém lesz.
Jól van, srácok. Újra itt.
Gyűlölöm ezt a helyet.
Ott van. Három kijárat.
Hárman vagyunk. Három kijárat van. Szétosztjuk?
Mit akartok csinálni?
Enyém a csatorna.
- Rendben. - Tudom, hol van.
Én újra megpróbálkozom a létrával.
- Én tudom, hol a terepjáró. - Oké. Sok sikert!
- Skacok! - Sok sikert!
Hajrá!
Oké.
Tudassuk velük, hogy a vadászat elkezdődött!
Gyerünk!
Oké, arra.
Egek! Hol vagyok?
Oké, azt hiszem, itt fogok kivárni.
Mindegyikőjük rutinosan mozog a Veremben.
Mozgásban vannak. Ügyesen álcázzák magukat.
Nehéz lesz őket elkapni.
Arra.
Rájöttem, hogy a Verem nem csak az erőnlétről szól.
Inkább állatként kell mozognod.
Páviánmód.
Lopakodunk, miközben álcázzuk magunkat.
De ez megerőltető.
Látom a terepjárót.
Bear biztos nem látott még ilyen páviánt.
Kell egy kerék meg egy ilyen izé.
Hogy Joe kijusson, csak fel kell szerelnie a kereket,
de most két eszköz kell hozzá.
KULCS 322 MÉTERRE
Csak a kerékkulcsnál tudja meg, hogy hol található a másik eszköz.
- A Veremben vannak. - Igen.
Szerintem Joe vissza fog jutni.
Mit gondoltok Koláról?
Megvan a képessége ahhoz, hogy kijusson,
szóval nem lepne meg.
- És Lottie? - Lottie visszajön.
Szerintem is.
- Igen? - Nagyon magabiztosnak tűnt.
Ez ijesztő volt. Mi lehetett?
A létrához megyek. Bear ott kapott el legutóbb.
A szerszámok remélhetőleg nem lesznek túl messze.
Szóval négy léc kell.
Hol vannak? Oké.
A Kajmán-szirtnél.
Hogy kijuthasson a létrán,
Lottie-nak négy lécet kell találnia a Kajmán-medence táján.
Ha észrevétlenül megszerzi őket,
megtudja, mi kell még a szökéshez.
Biztosan itt volt.
Légy résen, Kola!
Bear itt leselkedhet.
Megtaláltam a csatornakijáratot.
De tele volt homokkal.
És deszkákat is odaszegeltek.
Ásó. A Fekete-sziklánál.
ÁSÓ
A térképről kiderült, hogy a Fekete-sziklához kell mennem.
Jártam már ott. Ismerős a terep.
Úgy tudtam!
Oké, menjünk!
A csatorna és a létra a kiszáradt meder egyik oldalán,
a terepjáró a másik oldalán van.
Tehát okos döntés, ha a mederben kezdek portyázni.
Nagy a kísértés,
hogy a száraz meder legyen a fő útvonalam,
mert itt jól lehet tájékozódni.
De emellett
veszélyes zóna is.
Végig meg fogom figyelni.
Fel kellene használniuk a növényzetet.
Bár ijesztő a sűrű dzsungel,
kevés az esély arra, hogy ott legyek.
Itt fogok várni. Remek fedezékem van. Ha valaki elmegy mellettem, elkapom.
LÉTRAFOKOK 10 MÉTERRE
Van itt valami.
Ez a csatorna.
Oké.
A csatornában ott voltak a lécek, amelyek a létrához kellettek.
Össze vannak láncolva. Szereznem kell egy kulcsot.
Persze, egy kulcsot. Visszafelé.
Lottie úgy tudja kiszabadítani a létrafokokat,
ha megszerez egy kulcsot,
ami a Verem túloldalán található, tőle majdnem egy kilométerre.
Szóval a Döntés fáján túl.
Oké, még visszajövök.
Hallom, hogy parádéznak a majmok,
szóval megzavarta őket valaki vagy valami.
Pár száz méterre arrafelé.
KULCS 323 MÉTER, BEAR 163 MÉTER ÁSÓ 156 MÉTER, BEAR 176 MÉTER
Ez a szikla jó fedezék lesz.
A Fekete-szikla.
Csak óvatosan!
Ott van Kola.
A szerszámért megy.
Törött ásó.
Ez lehet a két rész, ami a kijutáshoz kell.
Mi volt ez?
Jobbra nézek, és ott van Bear.
Üldöz.
Futóverseny zajlik köztünk.
Spurizok, mint állat.
Kola épp csak megúszta.
Kockázatot vállalt a kiszáradt folyómederrel.
Kificamodhat a bokája egy ilyen terepen.
És akkor bajba kerül.
Követni fogom.
Ráérősen.
És elkapom, mikor ideálisak a körülmények.
Üldözött Bear.
Megvan a szerszám.
Közel volt.
Bár megszerezte az ásót,
nem vette észre, hogy egy fűrészre is szüksége lesz,
ha ki akar jutni a csatornán át.
Fáradt vagyok.
KIJÁRAT - LOTTIE
LOTTIE - KULCS 7 MÉTERRE
Te jó ég, ott van!
Megláttam a kulcsot.
A cserjésben voltam.
Felmértem a terepet.
Oké, ott egy időzítő.
A kulcs egy félperces időzített csapdában van.
Megy ez. Vágjunk bele!
30 MÁSODPERC
Öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz…
Istenem! A csomók kioldása nagyon stresszes.
Tizennyolc, tizenkilenc…
A kulcs nélkül akár haza is mehetek.
Huszonnégy, huszonöt, huszonhat, huszonhét…
Nálam a kulcs.
El kell tűnnöm innen.
Van ott valaki.
Távolról követtem Kolát,
de megpillantottam valaki mást is.
Ki az?
Azt hiszem, Joe.
Közeledek az eszközhöz,
ami a Vad-erdőben van.
Ott van a szerszámom.
Jól van.
Zajt hallottam.
Mi a **** ez?
ELKAPTÁK
Ügyes próbálkozás.
Jól mozogtál.
- Add a kezed! - Oké.
Szép volt!
A ********!
Bosszantó, de valahol jogos.
Lényegében zsákutcába jutottam.
Erre nem számítottam.
- Szerintetek kit kapott el? - Ki tudja?
- Fogalmam sincs. - Passz.
Egy celeb megvan. Folytassuk!
Beolvadok a fák közé.
Pedig nem fa vagyok, hanem oroszlán.
Nem találok vissza.
Meglett a kulcs.
Csendben kell lennem.
- Pánikolok. - A fa megnehezíti.
De nem megyek el innen a lécek nélkül.
Szóval, Kola a csatornakijárat felé halad,
Joe pedig a terepjárót szemelte ki magának,
így Lottie biztos a létrán próbál kijutni.
Csak egyikükre lesz időm.
A sarkukban vagyok, és aktívan keresem őket.
Megvan a csatorna. Sietnem kell. Bear közel lehet.
Atyám!
Tele van homokkal.
Istenem!
Remélem, elég gyors vagyok. Nagyon remélem, hogy időben odaérek.
Odaszegeltek pár deszkát.
Kitámasztottam magam,
aztán minden erőmmel húztam és kettétörtem a deszkákat.
Vittem a léceket.
Éreztem, ahogy egyre közelebb kerülök a szabadsághoz a létránál,
ahol legutóbb kudarcot vallottam.
Kitartóan kell lapátolnom.
Bizonyítani akarok magamnak.
Una és Steph már megcsinálta.
Nekem is sikerrel kell járnom a csajok kedvéért.
Fojtogató a levegő. Homokot szívok be.
Bear a közelben lehet. Nem kaphat el.
Istenem!
Kola!
ELKAPTÁK
Majdnem összehoztam, haver.
Igen!
Ez az!
Kijutottam. Sikerült.
Megcsináltam!
- Mid volt? - Egy ásóm két részletben.
Hiányzott még valami.
Egy fűrészt is hagytam valahol neked.
- Egek! - Nyers erőt használtál.
És egyszer elszöktél előlem. Ügyes.
Még sokra viszed az életben a te erőddel.
Majdnem rajtam is túltettél.
Életem legnehezebb feladata volt.
A szabadulásért ástam.
Fájt a karom. Nem kaptam levegőt.
Még két perc, és kijutok.
Ketten elkapva.
- Ez gyors volt. - Jaj, ne!
De hogyan? Istenem!
Banyek!
Azt reméltem, hogy mind kijutnak.
- Én is. - Igen.
Kettőnél tart.
Három is lehet belőle.
Szerintem elkapta Lottie-t.
Egek!
- Hahó! - Lottie!
Igen!
Megszöktem!
Kijutottál!
- Igen! - Sikerült.
Unával nagyon örülünk.
Már Lottie is azon kevesek közé tartozik,
akik kijutottak a Veremből.
Most tiszta fejjel álltam neki.
- Ügyes. - Ezt akartam.
- Ki akartam jutni. Boldog vagyok. - Hittem benned.
Juhé!
Lottie kijutott a Verem falán át,
így csak Kola és Joe áll Bear elé.
Visszakerül valaki a táborba?
Joe! Először is, most sokkal jobb voltál.
Szuper volt a helyzetfelismerésed.
Szépen haladtál, csak lassan.
De energikus és lelkes voltál,
és gyorsan tanulsz.
Értem.
Kola, egy sor hibát követtél el.
Nem vetted észre, hogy fűrészre is szükséged lesz.
Minden csapdát élesítettél.
Aztán az adrenalinlöketnek hála fogtad az ásót,
és futni kezdtél.
Ha ebben a szakaszban elkapnak, már mindkettőtöknek mennie kellene.
Kola, szerencséd volt, hogy el tudtál menekülni a mederben.
Csak azért jött össze, mert nem akartam lesérülni.
De harcos vagy, és ezt tisztelem benned.
Ez a hozzáállás mindent legyőz.
Vedd ezt második esélynek!
Joe, te itt elértél az út végéhez.
- Kiestél. - Értem.
De ne csüggedj, mert hihetetlenül teljesítettél!
- Kösz. - Respekt!
Nagyon köszönöm.
Minden jót! Köszönöm.
Jól van. Csakis előre!
- Szép volt! - Szép munka!
- Gratula! Megérdemled. - Bajnok vagy.
Büszke vagyok rád.
Hálás vagyok az élményért.
Sokat tanultam az alázatról.
A kedvenc mondásom a következő: „A sport nem építi, hanem felfedi a jellemet.”
Itt megtudtam magamról pár dolgot,
amiről vagy nem volt tudomásom, vagy igen, de elfeledkeztem róla.
Hihetetlenül tanulságos volt,
rengeteg tapasztalattal gazdagodtam általa.
- A kapu! - Jön valaki.
Ki az?
- A jó életbe! - Kola!
- Úgy tudtam! - Sikerült!
- Jól vagy? - Sikerült.
Istenem!
Keserédes érzés.
Örülök Kolának, de sajnálom is Joe-t.
Nagyon jó arc.
Tuti keményen küzdött, de eljött az ideje,
és a legjobbakat kívánom neki.
A csatornához mentem.
Ásni kezdtem.
Szusszanni akartam.
Erre ki közeledett? Bear.
Addigra összeomlottam, szóval tudtam, hogy elkap.
Sajnálom Joe-t. Bárcsak kiszökött volna!
Azt hittem, ő jutott ki.
Mindkettőtöknek felül kellett kerekednetek a gyengeségeiteken, és meg is tettétek.
Ez…
Meglepetés!
- Nézzétek! - Holly az.
Holly!
Először is, gratulálok nektek, Kola és Lottie.
- Köszi. - Megmenekültetek.
Ügyesek voltatok. Örülök, hogy itt vagytok.
Holnap pedig nem lesz kihívás.
Azért, mert ti öten, akik itt ültök,
a vadászat döntősei vagytok!
Igen!
Sikerült!
Megcsináltuk.
- Csoportos ölelés! - Igen!
Jaj, de jó! Ez szuper!
Istenem! Gyere!
- Gyere ide! - Ez az!
- Tuti bűzlünk. - Nem baj.
Mindannyian olyan sok megpróbáltatáson mentetek keresztül,
hogy megérdemlitek a döntőt.
Készülődhettek a holnapi végső Veremre.
Utána egyikőtöket bajnoknak kiáltjuk ki.
- Aludjatok jól! - Köszi.
Gratulálok, bajnokok!
Döntősök! Igen!
- Döntő! - Hihetetlen.
Nyerni akarok.
- Szép volt! - Igen.
Remek munka!
Fantasztikus érzés döntősnek lenni.
Nem hittem, hogy eddig fogok jutni.
Hogy döntő? Mi?
Ne már, tesó!
Ez most a legszebb naplemente.
- Ha becsukod a szemed… - Cápa?
- Látjátok az uszonyt? - Igen.
Furi, hogy végig bent maradtam.
- Ott van! - Közel a parthoz.
De keményen megküzdöttem ezért.
- Megint. Kettő is van. - Egek! Van ott pár.
- Két cápa. - Több!
Bear, adtál egy második esélyt,
úgyhogy mindent beleadok a döntőbe.
- Elég nagy. - Az, tesó.
Nézd, mekkora!
Micsoda befejezés!
A feliratot fordította: Kanizsai László